Постанова
Іменем України

04 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 199/2542/17
провадження № 61-165св20    
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука   М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - Амур-Нижньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
 
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 29 402,92 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року скасовано і  ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
 
Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року судові витрати, понесені ОСОБА_2 , що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час ухвалення постанови від 29 жовтня 2019 року судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Ураховуючи те, що у задоволенні позову було відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
 
Короткий зміст касаційної скарги
 
У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу стягнути з  ОСОБА_1 . 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що статтею 141 ЦПК України не передбачена компенсація судових витрат за рахунок держави у разі відмови у задоволенні позову.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2020 року відкрите касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
 
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
 
ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3  подала відзив, у якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.
 
Мотивувальна частина
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскарженого судового рішення.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
 
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року скасовано і ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат апеляційним судом не було вирішено.
 
13 листопада 2019 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - Шахторіна А. С. про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 344,20 грн, сплаченого відповідачем за подачу заяви про перегляд заочного рішення, і апеляційної скарги, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.
 
Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про компенсацію   ОСОБА_2 судового збору та витрат на професійну правничу допомогу за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову у цій справі на підставі закону. 
Доводи касаційної скарги, що статтею 141 ЦПК України не передбачена компенсація судових витрат за рахунок держави у разі відмови у задоволенні позову, колегія суддів відхиляє, оскільки залишення позову без задоволення  і відмова у задоволенні позову є тотожними поняттями. 
У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Шахторіна Артема Сергійовича залишити без задоволення.
 
Додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	В. І. Журавель   Н. О. Антоненко   М. М. Русинчук