Постанова 
Іменем України
 
04 червня  2020 року
м. Київ
 
справа № 500/4947/14-ц
провадження №61-41836св18
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В.М., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 правонаступником якого є ОСОБА_3 ,
відповідач -  ОСОБА_4 , 
відповідач - ОСОБА_5 ,
відповідач - ОСОБА_6 , 
відповідач  - ОСОБА_7 , 
відповідач - ОСОБА_8 ,
відповідач -  ОСОБА_9 ,
відповідач -    ОСОБА_10 ,
відповідач -  Ізмаїльська міська рада Одеської області,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні  у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого
2015 року, ухвалене під головуванням  судді Пепеляшкова С.М., та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року, ухвалену в складі колегії суддів Кононенко Н.А., Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
 
  ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2014 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який в подальшому було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , Ізмаїльської міської ради Одеської області про виділ частки в натурі в окремий об`єкт нерухомості, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, і з урахуванням уточнень в обґрунтуванням позовних вимог посилалась на наступне. 
На підставі договору дарування частки житлового будинку від 14 лютого 2012 року позивачу належить 3/25 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 1187 кв.м. Відповідачі по справі є співвласниками інших частин житлового будинку. 
 
Співвласники житлового будинку та земельної ділянки самостійно користуються та володіють належними їм частинами житлового будинку та спільних приміщень не мають, та належність їм на праві спільної часткової власності майна не дає можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому необхідно враховувати думку іншого співвласника.    
Враховуючи викладене, позивач остаточно просила суд відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року ( том 1, а.с.1-3;61-63):
-         виділити в натурі 3/25 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 ;
-         визнати за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку літ. «А», що складається з наступних приміщень: 3-1 житловою площею 8,6 кв.м., 3-2 - кухня площею 6,1 кв.м., 3-3 - комора площею 4,7 кв.м., загальною площею 19,4 кв.м., в тому числі житловою 8,6 кв.м.;
-         припинити між ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 ;
-         виділити в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 268,0 кв.м. з виходом на АДРЕСА_2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року малюнок № 3 

Короткий зміст судових  рішень
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року, позов задоволено.
Виділено в натурі в окремий об`єкт нерухомості 3/25 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку літ. «А», що складається з наступних приміщень: 3-1 житловою площею 8,6 кв.м., 3-2 - кухня площею 6,1 кв.м., 3-3 - комора площею 4,7 кв.м., загальною площею 19,4 кв.м., в тому числі житловою 8,6 кв.м.
Припинено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий об`єкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з частини житлового будинку літ. «А», який складається з наступних приміщень: 3-1 житлова площею 8,6 кв.м., 3-2 - кухня площею 6,1 кв.м., 3-3 - комора площею 4,7 кв.м., загальною площею 19,4 кв.м., в тому числі житловою 8,6 кв.м., що належать ОСОБА_1 , привласнивши окремий реєстровий номер.
Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками житлового будинку.
Виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 268,0 кв.м. з виходом на АДРЕСА_2 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року (малюнок № 3).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року можливо виділити належні ОСОБА_1 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості з привласненням окремого реєстрового номеру. Оскільки експертом було встановлено, що 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , розташовані на індивідуальній огородженій земельній ділянці, де існують обмежувальні паркани між суміжними землекористувачами, що свідчить про усталений порядок користування земельною ділянкою. При порядку користування земельною ділянкою, що склався, в фактичному користуванні ОСОБА_1 з врахуванням площі забудови приміщеннями частини житлового будинку літ. «А» знаходиться земельна ділянка площею 268 кв.м. Вхід на територію земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 , здійснюється з боку АДРЕСА_2 .    
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції та рух справи у суді касаційної інстанції 
У серпні 2018 року  ОСОБА_4  звернулась  до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року, та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано  з   Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області цивільну справу № 500/4947/14-ц .
 
У   листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Скаржник просив суд оскаржувані судові рішення скасувати. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надсилав уточнену позовну заяву ОСОБА_4 тому вона не знала про уточнені позовні вимоги щодо  надання у користування позивачу земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_4 , оскільки на ній розташований її гараж.
 
Судами в основу судових рішень було покладено висновок експерта, який було виконано без залучення сторін, без виходу на місцевість,  та не було встановлено фактичного користування співвласниками земельною ділянкою.
Окрім того, судового експерта Скибинську Т.М. було введено в оману та вона дала висновок на підставі невірної інформації, чим порушила права відповідача ОСОБА_4 .
 
Судом апеляційної інстанції не було прийнято до уваги план спірної земельної ділянки, наданий головним архітектором міської ради , з якого вбачається, що суд першої інстанції протиправно виділив земельну ділянку позивачу.
 
Суд першої інстанції розглянув справу відносно ОСОБА_2 , який на день ухвалення судового рішення був померлим.
 
Суд першої інстанції не надсилав судове рішення ОСОБА_4 .
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивовано тим, що  касаційна скарга  подана з надуманих підстав, які документально не підтверджені тому немає підстав для її задоволення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами листопада 
Судами встановлено, що на підставі договору дарування частки житлового будинку від 14 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 267, позивачці ОСОБА_1 належить 3/25 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ( том 1, а.с13-15).
Відповідачам по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 належать інші частини вищезазначеного житлового будинку.
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року можливо виділити належні ОСОБА_1 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості з привласненням окремого реєстрового номеру, до складу яких входять: частина житлового будинку літ. «А», що складається з наступних приміщень: 3-1 житловою площею 8,6 кв.м., 3-2 - кухня площею 6,1 кв.м., 3-3 - комора площею 4,7 кв.м., загальною площею 19,4 кв.м., в тому числі житловою 8,6 кв.м. Загальна площа земельної ділянки за вищевказаною адресою складає 1187 кв.м. Експертом було встановлено, що 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , розташовані на індивідуальній огородженій земельній ділянці, де існують обмежувальні паркани між суміжними землекористувачами, що свідчить про усталений порядок користування земельною ділянкою. При порядку користування земельною ділянкою, що склався, в фактичному користуванні ОСОБА_1 з врахуванням площі забудови приміщеннями частини житлового будинку літ. «А» знаходиться земельна ділянка площею 268 кв.м. Вхід на територію земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 , здійснюється з боку АДРЕСА_2 , а.с.49-57).    

Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року можливо виділити належні ОСОБА_1 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості з привласненням окремого реєстрового номеру. Оскільки експертом було встановлено, що 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , розташовані на індивідуальній огородженій земельній ділянці, де існують обмежувальні паркани між суміжними землекористувачами, що свідчить про усталений порядок користування земельною ділянкою. При порядку користування земельною ділянкою, що склався, в фактичному користуванні ОСОБА_1 з врахуванням площі забудови приміщеннями частини житлового будинку літ. «А» знаходиться земельна ділянка площею 268 кв.м. Вхід на територію земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 , здійснюється з боку АДРЕСА_2 .    
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої та  апеляційної інстанцій з  огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.     
Судами встановлено, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 110/2014 від 14 листопада 2014 року можливо виділити належні ОСОБА_1 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості з привласненням окремого реєстрового номеру, до складу яких входять: частина житлового будинку літ. «А», що складається з наступних приміщень: 3-1 житловою площею 8,6 кв.м., 3-2 - кухня площею 6,1 кв.м., 3-3 - комора площею 4,7 кв.м., загальною площею 19,4 кв.м., в тому числі житловою 8,6 кв.м. Загальна площа земельної ділянки за вищевказаною адресою складає 1187 кв.м. Експертом було встановлено, що 3/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , розташовані на індивідуальній огородженій земельній ділянці, де існують обмежувальні паркани між суміжними землекористувачами, що свідчить про усталений порядок користування земельною ділянкою. При порядку користування земельною ділянкою, що склався, в фактичному користуванні ОСОБА_1 з врахуванням площі забудови приміщеннями частини житлового будинку літ. «А» знаходиться земельна ділянка площею 268 кв.м. Вхід на територію земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_1 , здійснюється з боку АДРЕСА_2 .
Матеріали справи не містять клопотань про проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по справі.
Доводи касаційної скарги відносно того, що  внаслідок такого поділу земельних ділянок порушені  права ОСОБА_4 , оскільки належний їй гараж залишився на земельній ділянці позивачки не заслуговують на увагу,  оскільки судами не було встановлено, що   ОСОБА_4 належить гараж, розташований на спірній земельній ділянці.
Доводи касаційної скарги відносно того, що судами в основу судових рішень було покладено висновок експерта, який було виконано без залучення сторін, без виходу на місцевість,  та не було встановлено фактичного користування співвласниками земельною ділянкою  не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку ОСОБА_4 та її  представник не заявляли клопотання про проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по справі та у спростування висновку експерта доказів не надавали.
 
Посилання ОСОБА_4 на те, що судового експерта Скибинську Т.М. було введено в оману та вона дала висновок на підставі невірної інформації, чим порушила права відповідача ОСОБА_4   є припущенням та не заслуговують на увагу.
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що судом апеляційної інстанції не було прийнято до уваги план спірної земельної ділянки, наданий головним архітектором міської ради, з якого вбачається, що суд першої інстанції протиправно виділив земельну ділянку позивачу не заслуговують на увагу, оскільки висновок щодо фактичного користування земельною ділянкою можуть  надати учасники справи та судовий експерт на підставі зібраних матеріалів.
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що суд першої інстанції розглянув справу відносно ОСОБА_2 , який на день ухвалення судового рішення був померлим не заслуговують на увагу, під час розгляду справи судом +
 
Доводи касаційної скарги відносно того, що   суд першої інстанції не надсилав уточнену позовну заяву ОСОБА_4 та судове рішення, а  тому вона не знала про уточнені позовні вимоги щодо  надання у користування позивачу земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_4 , оскільки на ній розташований її гараж не заслуговують на увагу, оскільки вказані порушення не призвели до ухвалення неправильних судових рішень по справі. Окрім того, ОСОБА_4 було поновлено  строк на апеляційне оскарження, що відновило її порушене право на оскарження судового рішення.
 
Отже, вказані доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично зводяться до  переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, 
 
Керуючись статтями 400, 401, 402,  416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого
2015 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2018 року  залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                   А. А. Калараш
 
                                                                             В. М.  Сімоненко 
 
                                                                                               С. П. Штелик