Постанова 
Іменем України 
 
27 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/13336/16
провадження № 61-41248св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», подану представником - адвокатом Цибою Володимиром Костянтиновичем,                   на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня      2018 року в складі судді Харечка С. П.та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 27 червня 2018 рокув складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2016 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (далі - ПАТ «РОДОВІД БАНК», банк), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила: 
1)                 визнати правовідносини по кредитному договору                                № 52/АА-00002.08.2 від 11 березня 2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «РОДОВІД БАНК», припиненими;
2)                 визнати договір застави транспортного засобу                            №52/АА-00002.08.2-З від 11 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського округу Самсонюк О. А.                            за реєстровим номером 1161, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «РОДОВІД БАНК», припиненим у зв`язку з припиненням основного зобов`язання;
3)                 зобов`язати ПАТ «Родовід банк» вчинити дії по реєстрації                     в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення застави автомобіля марки Skoda, модель Fabia Sport, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
 
Позов мотивований тим, що 11 березня 2008 року між нею та банком укладений кредитний договір № 52/АА-00002.08.2, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 17 904 доларів США на купівлю автомобіля. Кінцевий строк погашення кредиту - 11 березня 2015 року.
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору              11 березня 2008 року між нею та банком укладений договір застави транспортного засобу №52/АА-00002.08.2-3. 
 
Вказує, що повністю повернула суму кредиту, нараховані проценти за користування кредитними коштами. Останній платіж на погашення кредиту здійснений 22 червня 2015 року. У вересні 2016 року банк повідомив її про наявну заборгованість по пені за кредитним договором у розмірі 2 499,22 доларів США. 
 
Зазначає, що претензій та позовів щодо стягнення нарахованої пені відповідач не пред`являв.
 
Ураховуючи положення статті 258 ЦК України, якою визначено строк позовної давності в один рік до вимог про стягнення неустойки та те, що останній платіж здійснений 22 червня 2015 року вважає, що банком пропущено строки позовної давності для стягнення з неї неустойки, а тому зобов`язання по кредитному договору виконанні нею у повному обсязі.
Звертає увагу на те, що у зв`язку з припиненням основного зобов`язання припинилося право застави. Просила задовольнити позов.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня               2018 року позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено.
 
Визнано правовідносини по кредитному договору № 52/АА-00002.08.2 від    11 березня 2008 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПАТ                 «РОДОВІД БАНК», припиненими.
Визнано договір застави транспортного засобу № 52/АА-00002.08.2-3 від            11 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського округу Самсонюк О. А. за реєстрованим номером 1161, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «РОДОВІД БАНК», припиненим у зв`язку                          з припиненням основного зобов`язання.
Зобов`язано ПАТ «РОДОВІД БАНК» вчинити дії по реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна припинення застави належного                  ОСОБА_1 на праві власності автомобіля марки Skoda, модель Fabia Sport, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер                  НОМЕР_2 .
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» не надав суду доказів про пред`явлення вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по пені, а тому кредитний договір  № 52/АА-00002.08.2 від 11 березня 2008 року належним чином виконаний ОСОБА_1 . Разом з припиненням основного зобов`язання припинився         і договір застави транспортного засобу. 
Суд врахував, що в разі погашення кредиту і процентів як предмету кредитного договору основне зобов`язання вважається виконаним                          і припиненим.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 27 червня 2018року апеляційну скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК»,подану представником - адвокатом Цибою В. К., залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської областівід 24 січня 2018 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У липні 2018 року ПАТ «РОДОВІД БАНК», в особі представника - адвоката Циби В. К., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 не погасила заборгованість по пені за кредитним договором у розмірі 2 499,22 доларів США. Суди дійшли невірного висновку, що кредитний договір є виконаним; нарахована пеня за неналежне виконання кредитного договору                         є складовою кредитного зобов`язання.
 
Відзив до суду касаційної інстанції не надходив
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року відкрито провадження                у справі та витребувано її з суду першої інстанції.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції            у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Родовід Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання зобов`язань припиненими та вчинити дії призначена до розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди установили, що 11 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «РОДОВІД БАНК» укладений кредитний договір № 52/АА-00002.08.2, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17 904 доларів США зі сплатою 12,5 процентів річних                         з кінцевим терміном повернення 11 березня 2015 року, виключно на купівлю автомобіля.
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ОСОБА_1 та ПАТ «РОДОВІД БАНК» укладений договір застави транспортного засобу № 52/АА-00002.08.2-3 від 11 березня 2008 року, предметом якого є автомобіль марки Skoda, модель Fabia Sport, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
 
Останній платіж на погашення заборгованості сплачений 22 червня                   2015 року в розмірі 41 доларів США.
 
Відповідно до наданого розрахунку за кредитним договором                           № 52/АА-00002.08.2 від 11 березня 2008 року станом на 08 вересня            2016 року наявна заборгованість за пенею в розмірі 2 499,22 доларів США.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).
 
Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.
 
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.
 
Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови                   у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
 
Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.
 
У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку                     з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість                          у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.
 
Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.
 
Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання                         в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.
 
Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності зобов`язання не припиняється.
 
Зазначений висновок повністю узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 15 травня 2017 року у справі                    № 6-786цс17. 
 
Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про заставу» застава ? це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.               В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
 
Підстави припинення застави визначенні у статті 28 Закону України «Про заставу» відповідно до якої застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна;    в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом
 
Отже, вказаною нормою не передбачено такої підстави для припинення застави як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимоги кредитора за основним зобов`язанням.
 
Судами встановлено, що за кредитним договором станом на 08 вересня           2016 року наявна заборгованість за пенею в розмірі 2 499,22 доларів США.
 
Ураховуючи викладене, висновок суддів про припинення правовідносин по кредитному договору № 52/АА-00002.08.2 від 11 березня 2008 року (зважаючи на погашення заборгованості по тілу кредиту, процентам; сплив позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по пені) та припинення застави за договором застави транспортного засобу                         № 52/АА-00002.08.2-3 від 11 березня 2008 року, яким забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором, є помилковим та суперечить нормам статей 509, 598, 599 ЦК України, статті 28 Закону України «Про заставу».
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
З огляду на вищезазначене та те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування судами першої                   й апеляційної інстанцій норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову                       в задоволенні позову.
 
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частинами першою, тринадцятою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
 
Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі,                    з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку               з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу               ПАТ «РОДОВІД БАНК», скасовано рішення судів попередніх інстанцій та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, то відповідно до частини першої статті 416 ЦПК України понесені ПАТ «РОДОВІД БАНК» документально підтверджені судові витрати у зв`язку з переглядом справи        в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 762 грн та суді касаційної інстанції             у розмірі 3 307 грн 20 коп. покладаються на позивача ОСОБА_1 .
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», подану представником - адвокатом Цибою Володимиром Костянтиновичем, задовольнити.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської областівід 24 січня               2018 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 27 червня 2018 рокускасувати.
 
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання зобов`язань припиненими та вчинити дії, відмовити.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» судові витрати у розмірі 5 069 грн 20 коп.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов	
Судді:	В. С. Жданова	
 	В. М. Ігнатенко	
 	В. А. Стрільчук	
 	М. Ю. Тітов