УХВАЛА

14 травня 2020 року 
Київ
справа №640/18721/18
адміністративне провадження №К/9901/12765/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
12 травня 2020 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020   року.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень суди першої та апеляційної інстанції розглянули справу за правилами загального позовного провадження.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. 
На підтвердження таких доводів Департамент послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №   810/1224/17; висновки Верховного Суду, висловлені у справах №№401/31/88/15-а; 802/3323/14-а та правову позицію Верховного Суду України у справі №21-259а13, оскільки у цих справах вирішено спір у правовідносинах, що є подібними до предмету спору у цій справі.
Разом з тим, аналізуючи зміст оскаржуваного судового рішення на предмет відповідності висновкам Верховного Суду у вищевказаних справах, Верховним Судом встановлено, що задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звільнено з порушенням процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки письмових пояснень у позивача суб`єктом владних повноважень не відібрано, причини відсутності його на робочому місці не з`ясовано, а відсутність на роботі 01 листопада 2018 року з 12:00 по 17:00 год та 02 листопада 2018 року з 09.00 по 13.00 год не свідчить про систематичність вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку. 
Натомість висновки Верховного Суду, висловлені у справах №   810/1224/17; №№401/31/88/15-а; 802/3323/14-а стосуються правовідносин, у яких суди надали правову оцінку правомірності звільнення державних службовців, з урахуванням їх пояснень щодо причин вчинення ними дисциплінарного проступку, які надавалися позивачами у межах розгляду дисциплінарної справи (службового розслідування).
Водночас мотиви касаційної скарги зводяться до неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків, доведеності систематичності прогулів, з посиланням на загальні норми Закону України «Про державну службу», висновки Великої Палати Верховного суду у справі №810/1224/17 щодо поняття «триваюче порушення» та окремі цитати з постанов Верховного Суду та Верховного Суду України, що свідчить про те, що Департамент не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо звільнення позивача за відсутності правових підстав, оскільки вважає, що надані ним докази свідчать про правомірність дій роботодавця. 
Інші аргументи і доводи касаційної скарги зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                         С.А. Уханенко