УХВАЛА 
27 травня 2020 року
м. Київ
справа № 643/111/14-ц
провадження № 61-25203св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Мартєва С. Ю.,
суддів: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,  Штелик С. П.,                 Фаловської І. М., 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року в складі колегії суддів: Пономаренко Ю. А., Гуцал Л. В., Піддубного Р. М.,
ВСТАНОВИВ: 
У січні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом надання банку права продажу предмета іпотеки від свого імені.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі -                                 ВАТ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику                                      2 млн 644 тис. доларів США зі строком повернення до 25 грудня 2012 року. 
З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань, узятих за кредитним договором, між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 09 червня             2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок                    АДРЕСА_1 квартири). Відомості про іпотеку внесено до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк»                  1 млн 664 тис 543 грн 02 коп та 2 млн 630 тис 252 долари США 33 центи заборгованості за кредитним договором; рішення суду не виконано.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки визнано недійсним, запис про обтяження майна іпотекою виключено з Державного реєстру іпотек.
04 квітня 2012 року Апеляційний суд Харківської області скасував рішення місцевого суду від 11 вересня 2009 року та ухвалив нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним відмовив.
Квартира НОМЕР_1 у спірному будинку була неодноразово відчужена, останнім власником за договором купівлі-продажу від 21 березня 2012 року є ОСОБА_1 .
Позивач зазначив, що оскільки спірна квартира є частиною предмету іпотеки і договір іпотеки відновив свою дію з часу його укладення, то на власника квартири ОСОБА_1 поширюється статус іпотекодавця за іпотечним договором, а тому просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права продажу предмета іпотеки від свого імені.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено. 
У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20 від 26 грудня 2007 року в розмірі 3 802 286,09 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3 , що є частиною житлового будинку НОМЕР_2 за цією адресою , та належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 325 000,00 грн, з наданням банку всіх повноважень продавця. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності підстав, передбачених статтями 33, 39 Закону України «Про іпотеку», для звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості.
Оскільки до ОСОБА_1 перейшло право власності на квартиру в будинку, який є предметом іпотеки, вона в силу положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» набула статус іпотекодавця, а отже, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, укладеним банком з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірна квартира на час укладання договору іпотеки була невідокремленою складовою частиною предмета іпотеки, а тому відсутні правові підстави вважати, що ця квартира може бути самостійним предметом іпотеки та підлягає стягненню.
Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на спірну квартиру як на частину предмета іпотеки, у тому числі й доказів, що будинок в цілому як предмет іпотеки, був об`єктом завершеного будівництва на час укладення договору іпотеки.
22 травня 2017 року ПАТ «Укргазбанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_4 , у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року, і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою Вищого  спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 розділу XIII  Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Висоцької В. С. та суддів: Пророка В. В. і Фаловської І. М.
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року заяву судді Висоцької В. С. про самовідвід задоволено. Справу передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи від                   21 листопада 2018 року суддею-доповідачем визначено суддю Сімоненко В. М.
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року зупинено касаційне провадження в справі № 643/111/14-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 205/578/14-ц.
Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі № 205/578/14-ц (провадження № 14-48цс19) від 12 червня 2019 року, якою касаційну скаргу 
ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 29 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суд Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року скасовано. 
Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
З огляду на викладене, та те, що перестали існувати обставини, які були підставою для зупинення касаційного провадження у справі № 643/111/14-ц Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне поновити касаційне провадження у справі № 643/111/14-ц.
Керуючись пунктом 14 частини першої статті 253, статями 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити касаційне провадження № 61-25203св18 у справі № 643/111/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гібадулова Лариса Августинівна за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                              С. Ю. Мартєв
 
Судді:                                                                                       В. М. Сімоненко
 
Є. В. Петров
 
С. П. Штелик
 
І. М. Фаловська