ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/1586/19	Головуючий у 1-й інстанції Квятковська Л.Й. 	
Провадження № 22-ц/817/497/20 	Доповідач - Парандюк Т.С.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Парандюк Т.С. 
суддів -  Дикун С. І., Щавурська Н. Б., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 599/75/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2020 року, ухваленого суддею Квятковською Л.Й., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, 

В С Т А Н О В И В:

       у серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання.
       В обґрунтування вказаних вимог посилалася на те, що 5 травня 1998 року з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 63. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний момент проживають із нею. З березня 2019 року із відповідачем погіршилися відносини. З червня 2019 року не проживають однією сім`єю. Відповідач не проживає разом з ними. Вона самостійно утримує і виховує дочок, не може працювати, так як доглядає малолітню дочку ОСОБА_5 до трьох років. Джерел доходу, крім одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн. на місяць, вона не має.
       05 грудня 2019 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну позовних вимог, в якій вказує, що згідно отриманих у державній виконавчі службі при виконанні ними судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей, їй стало відомо, що ОСОБА_1 дійсно працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «БІ-ЕС КОСМЕТІКС Україна» (далі-TOB БІ-ЕС КОСМЕТІКС Україна») і розмір його заробітної плати в середньому складає 17782,31 гривень. Зважаючи на стабільний розмір доходів відповідача, вважає, що доцільніше стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу). Оскільки, до цього часу розмір доходів відповідача не був відомий, а ОСОБА_1 стверджував про відсутність у нього заробітної плати, тому, вважає це поважною причиною пропуску процесуального строку для зміни розміру позовних вимог, який необхідно поновити, виходячи з норм статті 127 ЦПК України.
       Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дружини у розмірі однієї шостої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 20 серпня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
       Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого) на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2020 року року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що список на що затрачає кошти позивач не відносяться до даної справи, адже є витратами на дітей. Щодо витрат позивача по оплаті комунальних послуг, то у неї жодної нерухомості немає, а власником квартири є її мати, тому обов`язок по сплаті комунальних послуг виникає тільки у власника квартири.
       Станом на даний час він не має можливості утримувати позивача, оскільки: орендує житло, орендна плата становить - 3500 гривень у місяць (без урахування комунальних послуг), на його утриманні перебуває непрацездатна матір та батько пенсійного віку, які потребують догляду та сторонньої допомоги, у нього наявні кредитні зобов`язання на значні суми, які він сплачує щомісячно а також наказом виданим Чортківським районним судом Тернопільської області від 22.08.2019 року з нього стягується 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей в залежності від їх віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.
       Сума, яка залишається після оплати за житло, сплати аліментів, кредитних зобов`язань та утримання батьків є меншою ніж мінімальний прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування та на життя.
       Позивач не надала відомостей про свій майновий стан, не надала доказів наявних у неї витрат та того, що вона реально потребує матеріальної допомоги.
       Також вважає, що позивачем не доведено обставину про його спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини, що є необхідною умовою для задоволення позову, що вказує на формальний характер доводів позивачки і ґрунтування їх на припущеннях.
        ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що на її утриманні перебуває їхня спільна з апелянтом дочка, ОСОБА_7 , якій на даний момент виповнилося 2 роки і 2 місяці. Тобто, дочка потребує постійного догляду, що не дає їй можливості влаштуватися на роботу. Джерел доходу, крім одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 860 гривень на місяць, вона не має.
       На підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання дружини апелянт наводить витрати за оренду житла згідно договору оренди. Однак, згідно даного договору ОСОБА_1 орендує житло у місті Тернополі для свого проживання та проживання громадянки ОСОБА_8 та трьох дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_10 .        
       Окрім того, апелянт зазначає, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір та батько пенсійного віку, які потребують догляду та сторонньої допомоги. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки апелянт проживає у місті Тернополі, а його матір - у місті Чортків. Тобто він фізично не може доглядати за своєю матір`ю, оскільки проживає далеко від неї. Батька, як їй відомо, апелянт не знає взагалі, а вітчим - помер. На доказ утримання своїх батьків відповідач додає до матеріалів справи копію пенсійного посвідчення лише матері. Однак, копія наданого посвідчення не є належним доказом про догляд, а свідчить лише про те, що особа є пенсійного віку. Інших належних доказів про утримання хоча б матері апелянтом не надається.
       Також, окрім забезпечити себе та дітей мінімальним утриманням, вона ще має непогашений кредит, який брала під час спільного проживання із апелянтом на лікування старшої доньки та навчання.
       20 травня 2020 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із оголошеним в країні карантину. Колегія суддів, вважає за необхідне відхилити дану заяву, оскільки у відповідності до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справу визнано малозначною і розгляд справи проводити у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (ухвала від 30 березня 2020 року).
       Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.
       Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України.
       Дослідивши докази у справі у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
       Відповідно до частини 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Згідно із ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Задовольняючи позов, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, виходив з того, що відповідач є здоровим, має працездатний вік, офіційно працює, шлюб між сторонами не розірвано і малолітні діти проживають разом із матір`ю, яка потребує матеріальної підтримки.
       З таким нарахуванням погоджується і колегія суддів.
       Судом встановлено, що з 05 травня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрували в відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 63.
       Під час шлюбу у них народилися троє дочок: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
        ОСОБА_2 із двома малолітніми дочками зареєстровані та проживають по АДРЕСА_4 , що стверджується довідками № № 2085, 2086 про реєстрацію місця проживання особи, виданими відділом з питань державної реєстрації Чортківської міської ради 23.07.2019 року.
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований в місті Чорткові Тернопільської області по АДРЕСА_3 , але фактично проживає в АДРЕСА_2 , що стверджується відповідю №15-11/570 від 22.08.2019 року. 
        ОСОБА_2 на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 гривень щомісячно.
       Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
       Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.
        Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.
       Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.
       Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
       Згідно зі ст. 80 CK України розмір аліментів на утримання одного з подружжя визначається судом в у частці від заробітку, або у твердій грошової сумі. При цьому судом враховується матеріальний стан платника аліментів та стягувана, з урахуванням можливості одержання утримання від батьків та інших обставин, що мають істотне значення.
       Обов`язок роботодавця видати працівникові довідку про роботу на цьому підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи та розміру заробітної плати, встановлено ст. 49 Кодексу законів про працю України. 
       На "Запит про отримання інформації" від 12.11.2 019 р. б/н, який надійшов від Чортківського місцевого центру з надання БВПД, TOB «БІ-ЕС КОСМЕТІКС Україна)) повідомляє, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) працює в TOB „БІ-ЕС КОСМЕТІКС Україна" згідно наказу № 26 від 02.05.2018 р. Дохід за період 01.05.2019 по 31.10.2019 р. складає 106693,89 гривень (сто шість тисяч шістсот дев`яносто три грн. 89 копійок). До відповіді долучена довідка про доходи № БС000000019 від 06.11.2019 року, видана ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в тому, що він працює в TOB «БІ-ЕС КОСМЕТІКС Україна» з 03.05.2018 року. На даний момент займає посаду агент торговельний. Дохід за період з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року склав 106693, 89 грн., з них сума до виплати - 85 888, 57 грн., утримано - 20805,32 грн.
        На підприємстві встановлений п`ятиденний робочий тиждень (при 40 годинному робочому тижні) з оплатою праці за фактично відпрацьований час. Заробітна плата працівника складає посадовий оклад у розмірі 8500.00 грн. та щомісячна премія у розмірі 850.00 грн. Також передбачене преміювання працівників підприємства, яке здійснюється за виконання показників підприємства, підсумками роботи підприємства в цілому, інтенсивність роботи за певний період (місяць, квартал, рік). Відтак, стабільною (незмінною) частиною заробітної плати є посадовий оклад та щомісячна премія в сумі 9350.00 гривень за умови повністю відпрацьованого робочого часу. Таким чином, прогнозованим, імовірним розмір заробітної плати працівника за грудень 2019, січень - лютий 2020 року є посадовий оклад у розмірі 8500.00 грн. та щомісячна премія 850.00 грн.
       Враховуючи те, що відповідач здоровий, має працездатний вік, офіційно працює, отримує заробітну плату, враховуючи принципи справедливості, розумності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років, оскільки ОСОБА_2 перебуває у скрутному матеріальному становищі та потребує допомоги: з нею проживають двоє неповнолітніх дітей, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не може працевлаштуватися, чим спростовуються доводи апеляційної скарги. 
       Окрім утримання та забезпечення потреб дітей, вона змушена оплачувати комунальні послуги за житло, яким користується, про що свідчать долучені квитанції, та погашати кредит, який був взятий під час проживання в шлюбі з ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №Z62.19741.004989237 від 05.03.2019 року. Розмір щомісячної одноразової допомоги при народженні однієї дитини, яку отримує ОСОБА_2 , є нижчою від встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи. Інших видів доходів в неї немає.
       Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що він не погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки у нього не достатньо коштів, адже на його утримані перебувають батьки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, крім пенсійних посвідчення, щодо того, що вони потребують його матеріальної допомоги. З батьками відповідач не проживає. 
       Частиною третьою статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.        Враховуючи вище наведені норми закону безпідставними є посилання апелянта на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини із-за сплати орендної плати за житло, погашення кредитних зобов`язань та сплати аліментів на утримання дітей згідно судового наказу, виданого Чортківським районним судом від 22.08.2019 року, яким стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, оскільки не є підставою для скасування законного й справедливого рішення суду, так як ці обставини були предметом дослідження під час розгляду справи, а у силу частини четвертої статті 84 СК України ці обставини не позбавляють права ОСОБА_2 на утримання.
       Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
       
       Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
       
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2020 року - залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
       Повний текст постанови складено 21 травня 2020 року.

Головуюча                                                                        Т.С. Парандюк

Судді:                                                                         С.І. Дикун

                                                                               Н.Б. Щавурська