ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" лютого 2020 р.                                                                 Справа №926/2243/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                                            Скрипчук О.С. 
суддів                                                                                Данко Л.С.
                                                                                          Мирутенка О.Л.
секретар судового засідання Лагутін В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці за № 3298 від 24.12.2019
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 (повний текст рішення складено 09.12.2019, суддя Бутирський А.А.) 
у справі № 926/2243/19 
за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ 
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно – природний газ в обсязі 18,773 тис. куб. метрів та стягнення його вартості у сумі 125 451,32 грн. 
за участю представників:
від позивача: Болдін В.В. - довіреність № 1-2267 від 23.01.2020; 
від відповідача: Шеремета І.М. - довіреність № 41 від 09.01.2020 (присутня у Господарському суді Чернівецької області); 
від третьої особи з боку відповідача,  не з`явився      

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» м. Київ звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно – природний газ в обсязі 18,773 тис. куб. метрів та стягнення його вартості у сумі 125451,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу з його мереж в обсязі 18,773 тис. куб. м., що мало місце у січні 2016 р.
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 24.10.2019 у справі № 926/2243/19 в позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задоволено частково. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 125451,32 грн. вартості природного газу. У частині зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно – природний газ в обсязі 18,773 тис. куб. метрів – відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці подав апеляційну скаргу за № 3298 від 24.12.2019, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 у справі № 926/2243/19 та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що 31.10.2016 від АТ «НАК «Нафтогаз» на адресу КЕВ м. Чернівці надійшов Акт звірки, з підтвердженням переплати, що складає 40  104,62 грн. та відповідає 18,773 тис.куб.м. газу, які були спожиті у січні 2016 року. Станом на 20.12.2019 зазначені кошти не були повернути на рахунок КЕВ у м.Чернівці. Відтак, апелянт вважає, що зазначена сума була зарахована АТ «НАК «Нафтогаз України» по договору № 66/16 –ТЕ (Т) -38 від 01.02.2016, але не була зарахована в оплату газу за січень 2016 року. 
Апелянтом до апеляційної скарги долучено документи, які не було подано до суду першої інстанції, а саме, Акт прийому-передачі послуг з розподілу природного газу за січень 2016 та Акт звіряння розрахунків. 
П. 3 ст. 269 ГПК України передбачено, що  докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Апелянтом не зазначено причин неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції. Позивач заперечив щодо долучення до матеріалів справи нових доказів на стадії апеляційного розгляду.
Враховуючи те, що нові докази додані до матеріалів апеляційної скарги, як додатки, суд апеляційної інстанції долучив нові докази до справи, однак, не приймає вказані документи в якості доказів по справі на підставі вимог ст.269 ГПК України.
Третьою особою подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 14.02.2020, в якому стверджує, що апеляційну скаргу КЕВ м. Чернівці слід залишити без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило, що ним не було поставлено природний газ відповідачу у січні 2016 року, а 18,773 тис. куб.м. природного газу було відібрано з ресурсів АТ «Укртрансгаз».
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2015 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Уктрансгаз» укладено договір № 1504000825-ВТВ про закупівлю природного газу. Згідно умов якого ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язувалось передати у власність позивача природний газ. На виконання даного договору позивач отримав у січні 2016 р. природний газ у кількості 167477,361 тис. куб.м. та 150000,000 тис. куб.м.
28.10.2015 між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КЕВ у м.Чернівці укладено договір № 2834/15-ТЕ-38 про постачання природного газу, згідно якого ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язувалось передати у власність відповідача природний газ у 2015 р. На виконання даного договору позивач отримав у грудні 2015 р. природний газ. Зазначений договір закінчив свою дію 31.12.2015.
В подальшому, 01.02.2016. між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та КЕВ у м. Чернівці укладено договір № 99/16-ТЕ(Т)-38 про постачання природного газу, згідно якого ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов`язувалось передати у власність відповідача природний газ у лютому-березні 2016 р.
Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що у січні 2016 р. відповідачем здійснено відбір природного газу з газотранспортної системи, власником якого є ПАТ «Укртрансгаз».
Також, позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин із позивачем здійснив відбір 18,773 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується звітом ПАТ «Чернівцігаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 р. та реєстром обсягів природного газу.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Так, судом встановлено, що між ПАТ «Нафтогаз України» та КЕВ м. Чернівці був укладений договір постачання природного газу № 2834/15-ТЕ-38 від 28.10.2015 – (строк дії договору якого закінчився 31.12.2015) та договір постачання природного газу № 99/16-ТЕ(Т)-38 від 01.02.2016 (який почав діяти з 01.02.2016).
Для відбору відповідачем у січні 2016 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є ПАТ «Чернвіцігаз», відповідач повинен був мати постачальника відповідних обсягів природного газу, а за його відсутності відповідач не мав підстав здійснювати відбір природного газу та повинен був самостійно припинити власне газоспоживання як це передбачено Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2493, та п. 10 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496.
Однак, відповідач у січні 2016 році, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для відбору газу з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір 18,773 тис. куб. м. природного газу, що підтверджується звітами ПАТ «Чернівцігаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016року. 
Факт отримання КЕВ м. Чернівці у січні 2016 року газу в кількості 18,773 тис. куб. м. не заперечується відповідачем.
Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило, що ним не здійснювалось постачання природного газу відповідачу у січні 2016 року, так як між ними не було укладено договору у спірний період, а природний газ у кількості 18,773 тис. куб.м. було відібрано з ресурсів АТ «Укртрансгаз».
За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем у січні 2016 році набуто природний газ, власником якого був ПАТ «Укртрансгаз».
Відтак, позовні вимоги  про стягнення з відповідача вартості отриманого газу  у січні 2016 року, на підставі ст. 1212 ЦК України, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Так, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 ЦК України).
Згідно інформації офіційного сайту АТ «Укртрансгаз» ціна закупівлі природного газу, що сформувалась протягом липня 2019 року (на момент подання позову у даній справі) – 6  682,54 грн. за 1000 куб.м. природного газу.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 125  451,32 грн. вартості безпідставно набутого природного газу в обсязі 18,773 тис. куб.м. у січні 2016 року, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Необґрунтованими є посилання апелянта на лист КЕВ № 411 від 18.02.2016 та платіжне доручення № 132 від 22.02.2016, в підтвердження того, що він заплатив ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за отриманий природний газ в кількості 18,773 тис. куб.м. у січні 2016 року. Адже, згідно листа КЕВ № 411 від 18.02.2016 відповідач просив передплату по договору № 2834/15-ТЕ -38 від 28.10.2015 зарахувати на договір № 99/16-ТЕ(Т)-38 від 01.02.2016, а згідно платіжного доручення № 132 від 22.02.2016 відповідач заплатив ПАТ «НАК Нафтогаз України» за природний газ отриманий у лютому 2016 році.
Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в частині позову щодо зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 18,773 тис. куб. метрів, з огляду на те, що одночасне заявлення двох альтернативних вимог є необґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані та висновку місцевого господарського суду не спростовують.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці за № 3298 від 24.12.2019 залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Чернівецької області від 02.12.2019 у справі № 926/2243/19 залишити без змін.
3.          Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.02.2020.

Головуючий суддя                                                                       Скрипчук О.С.

Суддя                                                                                           Мирутенко О.Л.

        Суддя                                                                                           Данко Л.С.