ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/2728/19 пров. № А/857/2680/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Матковської З.М.,
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року, ухвалене суддею  Ксензюк  А.Я. у м.Луцьку Волинської області о 13:07, повний текст якого складений 08 листопада 2019 року, у справі № 140/2728/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірута" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -

                                                      ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2019 року позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірута" звернувся до суду із позовом до відповідача – Волинської митниці ДФС, у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000524/2 від 10.06.2019, №UA205110/2019/000556/2 від 24.06.2019, №UA205110/2019/000580/2 від 03.07.2019, №UA205110/2019/000983/2 від 01.08.2019, №UA205110/2019/001162/2 від 14.08.2019, №UA205110/2019/001126/2 від 19.08.2019.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що митну вартість імпортованого товару визначено за основним методом та до декларації додано достатній пакет документів на підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.
Позивач не заперечує права митних органів на здійснення контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак вказує, що такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце лише за наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Покликаючись на ч.6 ст.54 Митного кодексу України вказує, що такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявність розбіжностей у поданих документах або ознак підроблення.
Вказує, що наявність у митного органу обгрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких можуть усунути сумніви у їх достовірності.
Причиною коригування митної вартості автомобіля стала відмова у наданні усіх додаткових документів, законних підстав у витребуванні яких, на думку позивача, не було. 
При цьому позивач зауважує, що Волинською митницею ДФС не було вказано на ознаки підробки, недостовірності чи відсутності необхідних даних у поданих до митного оформлення документах.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.
Рішення мотивоване тим, що надані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товарів. Суд виснував, що обставин, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем вартості товару, судом не встановлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час опрацювання поданих декларантом документів разом із митними деклараціями митним органом встановлено розбіжності, що стугували підставою для виникнення сумніву у митниці щодо достовірності відомостей, заявлених про митну вартість. Вказує, що згідно з п.5.2 поданого контракту від 05.02.2019 № 1HIR.TEX умовами оплати за товар вказано переказ коштів, тобто розрахунки за цим контрактом проводяться у безготівковій  формі шляхом банкіського переказу грошових коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця не пізніше 30 днів з дати поставки товару. Згідно цього контракту за домовленістю сторін можлива передоплата згідно виставленого рахунку. Проаналізувавши інформацію, що міститься у рахунках-фактурах, митним органом встановлено, що умовами оплати зазначено “prepayment” (передоплата).
Скаржник, покликаючись на п.2 та п.3 ч.2 ст. 53 МК України, зазначає, що зовнішньоекономічний договір (контракт) та фахунок-фактура (інвойс) є документами, що підтверджують заявлену митну вартість і обраний метод її визначення та подаються органу доходів і зборів декларантом одночасно з митною декларацією. Також вказує, що згідно з п.4 ч.2 цієї статті що у разі якщо рахунок сплачено, а він сплачений з урахуванням умов оплати, декларантом для підтвердження заявленої митної вартості та методу її визначення подаються банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Ненадання декларантом вказаних документів для здійснення митного контролю та митного оформлення зумовило звернення митного органу із пропозицією надати додаткові документи, визначивши їх перелік, однак товариством листами повідомлено митницю про неможливість їх подання, вказавши на їх відсутність.
З огляду на наведене, скаржник вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості правомірними та зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для їх скасування. На думку скаржника, суд не надав оцінку виявленим митницею розбіжностям та пов`язане з цим право митного органу витребовувати документи, а в разі їх ненадання - прийняття рішення про коригування митної вартості на основі раніше визнаних митним органом митним вартостях шляхом поетапного застосування методів визначення митної вартості.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України допущено заміну відповідача Волинської митниці ДФС правонаступником - Волинською митницею Держмитслужби.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що що для митного оформлення товарів: “текстильні вироби: одяг, що використовувався несортований (Second Hand), зношений не більше ніж на 25%: футболки, сорочки, блузки, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, светри, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг” та “Інші вироби, що використовувались: - Взуття вживане для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, несортоване, ступінь зносу до 25%. Торговельна марка: немає даних. Виробник: немає даних, СН”, декларантом ТзОВ “Гірута” на Волинську митницю ДФС було подано МД та пакет документів до них, а саме:
-МД №UA205090/2019/071831 від 10 червня 2019 року на загальну суму 14151,90 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 04.06.2019; інвойс №800635 від 04.06.2019 на суму 14151,90 EUR; автотранспортну накладну б/н від 04.06.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l №J.0669161 від 04.06.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №U133-11 від 10.06.2019; контракт від 05.02.2019 №1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019;
-МД № UA205090/2019/077269 від 24 червня 2019 року на загальну суму 13512,36 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 21.06.2019; інвойс №800704 від 21.06.2019 на суму 13512,36 EUR; автотранспортну накладну б/н від 21.06.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l № J.0669412 від 21.06.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № U133-13 від 24.06.2019; контракт від 05.02.2019 № 1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019; 
-МД № UA205090/2019/080714 від 02 липня 2019 року на загальну суму 13871,16 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 28.06.2019; інвойс №800732 від 28.06.2019 на суму 13871,16 EUR; автотранспортну накладну б/н від 28.06.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l №J.0669137 від 28.06.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № U133-6 від 02.05.2019; контракт від 05.02.2019 № 1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019;
-МД № UA205090/2019/091721 від 31 липня 2019 року на загальну суму 13 528,84 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 26.07.2019; інвойс №800834 від 26.07.2019 на суму 13528,84 EUR; автотранспортну накладну б/н від 26.07.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l № J.0669225 від 26.07.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 29.07.2019; контракт від 05.02.2019 № 1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019;
-МД № UA205090/2019/095861 від 31 серпня 2019 року на загальну суму 15164,44 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 08.08.2019; інвойс № 800869 від 08.08.2019 на суму 15164,44 EUR; автотранспортну накладну б/н від 08.08.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l № J.0727134 від 09.08.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 12.08.2019; контракт від 05.02.2019 № 1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019;
-МД UA205090/2019/097761 від 19 серпня 2019 року на загальну суму 12983,33 EUR. До МД додано наступні підтверджуючі документи: сертифікат якості від 13.08.2019; інвойс №800885 від 13.08.2019 на суму 12983,33 EUR; автотранспортну накладну б/н від 19.08.2019; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l №J.0727256 від 14.08.2019; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 19.08.2019; контракт від 05.02.2019 №1HIR.TEX; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 7/981-19 від 12.02.2019.
Вказаний товар отримано ТзОВ “Гірута” згідно контракту №1HIR.TEX від 05 лютого 2019 року, укладеного між компанією Компанії Tell-TexGmbH (Продавець) та ТзОВ “Гірута” (Покупець).
Згідно з пунктом 4 контракту №1HIR.TEX від 05 лютого 2019 року ціна товару визначаються в Євро (EUR) та зазначається в інвойсі. Загальна вартість контракту складає суму вартості всіх інвойсів виставлених та оплачених в межах дії даного договору.
Як слідує із графи 43 митних декларацій, поданих декларантом для митного оформлення, товари: “текстильні вироби: одяг, що використовувався несортований (Second Hand), зношений не більше ніж на 25%: футболки, сорочки, блузки, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, светри, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг” були задекларовані за 1 (основним) методом, тобто за ціною контракту.
За результатами опрацювання документів, долучених до митних декларацій, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України посадовою особою митного органу декларанту направлено письмові вимоги про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік, та роз`яснено, що декларант не позбавлений права надання інших документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Декларантом ТзОВ “Гірута” було надіслано листи-заяви від 10.06.2019 № 10/06, від 24.06.2019 №24/06, від 02.07.2019 №02/09, від 31.07.2019 №31/07, від 13.08.2019 №13/08, від 19. 8.2019 №19/08, в яких декларант просив прийняти рішення про коригування митної вартості товарів без врахування 10-ти денного терміну, по причині відсутності інших документів, що підтверджують митну вартість партії товарів.
У зв`язку з ненаданням декларантом документів згідно переліку, вказаного у вимозі, Волинською митницею ДФС по наданих позивачем до митного оформлення митних деклараціях прийнято рішення про коригування митної вартості товару: №UA205110/2019/000524/2 від 10.06.2019 року, №UA205110/2019/000556/2 від 24.06.2019, №UA205110/2019/000580/2 від 03.07.2019, №UA205110/2019/000983/2 від 01.08.2019, №UA205110/2019/001162/2 від 14.08.2019, №UA205110/2019/001126/2 від 19.08.2019.
Позивач, вважаючи рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості №UA205110/2019/000524/2 від 10.06.2019, №UA205110/2019/000556/2 від 24.06.2019, №UA205110/2019/000580/2 від 03.07.2019, №UA205110/2019/000983/2 від 01.08.2019, №UA205110/2019/001162/2 від 14.08.2019, №UA205110/2019/001126/2 від 19.08.2019 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. 
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно із частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.
За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 2-3 ст. 54 МК України).
Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
Водночас частиною п`ятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (Пункт 2 частини шостої статті 54 МК України).
Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод  – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. 
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. 
Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відтак, в силу приписів статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2  ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, що вказана у митних деклараціях, декларантом визначено за основним методом.
Відповідачем під час здійснення контролю правильності визначення декларантом позивача митної вартості імпортованого в Україну товару було перевірено надані до митних декларацій №UA205090/2019/071831, №UA205090/2019/077269, №UA205090/2019/080714, № UA205090/2019/091721, МД №UA205090/2019/095861, МД UA205090/2019/097761 документи.
При цьому, зазначена митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення митної вартості декларантом, вважаючи, що надані до митного оформлення документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом.
Встановлено, що в п.5.2 контракту № 1HIR.TEX від 05.02.2019 вказана умова оплати за товар – переказ коштів, в рахунках-фактурах №800635, №800704, №800732, №800834, №800869, №800885 умовами оплати зазначено “prepayment” (передоплата).
У зв`язку з тим, що в поданих в підтвердження митної вартості товарів товаросупровідних документах містяться розбіжності, відповідно до статей 53, 54 МК України декларанту було запропоновано в 10-тиденний термін надати документи, що підтверджують вартість товару, визначивши їх перелік: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; розрахунки про здійснення платежів третім особам. Також роз`яснено, що відповідно до п.6 ст. 53 МК України декларант не позбавлений права надання інших документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Декларант не надав інших документів на підтвердження вартості імпортованого товару вказавши на як на причину неможливості надання - їх відсутність, про що митний орган повідомлено листами-заявами від 10.06.2019 № 10/06, від 24.06.2019 №24/06, від 02.07.2019 №02/09, від 31.07.2019 №31/07, від 13.08.2019 №13/08, від 19. 8.2019 №19/08 (т.1 а.с.130, 150, 168, 185, 202, 218). Вказані листи містять клопотання про прийняття рішення про коригування митної вартості без врахування 10-тиденного терміну.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідно до вимог розділу X МК України імпортований позивачем товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання шляхом сплати до Державного бюджету обов`язкових платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною відповідно до рішень Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів на загальну суму 228016,77 грн. 
Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч.3 ст. 53 Митного кодексу України.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, доведена в повному обсязі.
Щодо обгрунтованості підстав неможливості застосування митним органом при визначенні митної вартості автомобіля попередніх п`яти методів колегія суддів зазначає наступне.
Частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Судом встановлено, що декларантом були надані органу доходів і зборів документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення, однак їх зміст не підтвержував заявлену митну вартість ввізного товару та на вимогу митного органу таких документів декларантом не надано.
Так, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів  в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.
Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.
Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що у зв`язку з наявністю умов, визначених ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.
Зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слідує, що митна вартість товарів визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України).
У графі 33 вищевказаних рішень про коригування митної вартості товару було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за ціною договору у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.
Зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та методу 2б (стаття 60 Митного кодексу України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 Митного кодексу України) та методу 2г (стаття 63 Митного кодексу України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість імпортованих товарів визначено за резервним методом згідно із статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС.
Також зі змісту оскаржуваних рішень слідує, що їх прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом, доведення інформації про право декларанта вчиняти дії, передбачені розділом Х, ст.55 та Главою 4 Митного кодексу України. 
Тобто, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (метод 1) та необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Також у спірному рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Таким чином, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу за резервним методом колегія суддів вважає правомірним.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що підлягає скасуванню.
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "Гірута" про визнання протиправними та скасування рішень Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA205110/2019/000524/2 від 10.06.2019, №UA205110/2019/000556/2 від 24.06.2019, №UA205110/2019/000580/2 від 03.07.2019, №UA205110/2019/000983/2 від 01.08.2019, №UA205110/2019/001162/2 від 14.08.2019, №UA205110/2019/001126/2 від 19.08.2019 є безпідставними та необгрунтованими, що має наслідком відмову в їх задоволенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі №140/2728/19 – скасувати.
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірута" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова складена в повному обсязі 20.05.2020.