КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 760/493/19                                            Головуючий у 1 інстанції: Кушнір С.І.
Провадження № 22-ц/824/7151/2020                              Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 травня 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни , яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В січні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 28 лютого 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконувала зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка відповідно до наданого розрахунку станом на 09 грудня 2018 року становить 14 334 грн., з яких: 2987,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4528,48 грн. - заборгованість за процентами, 5659,98 грн. - заборгованість по сплаті пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 658,81 грн. - штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 лютого 2011 року в розмірі 2987,70 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги банку у цій частині. На думку апелянта, суд помилково відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів та неустойки, пославшись на те, що ОСОБА_2 не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку. Зазначає, що ОСОБА_2 не оспорювала укладення нею кредитного договору, відповідачка отримала кредитну картку та користувалася нею, що може бути підтверджено випискою з її рахунку. Також відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки, в якій було визначено умови щодо розміру процентної ставки, неустойки, порядку їх нарахування та сплати. Звертає увагу, що договір кредиту є оплатним, а тому у суду були відсутні підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2011 року ОСОБА_2 підписала  анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.  
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 09 грудня 2018 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 334 грн., з яких: 2987,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4528,48 грн. - заборгованість за процентами, 5659,98 грн. - заборгованість по сплаті пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 658,81 грн. - штраф (процентна складова).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 2987,70 грн.   У задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам та неустойці суд відмовив.
Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не підписувала Умови та правила надання банківських послуг,  матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачці для ознайомлення та вона ознайомилася з ними, підписуючи заяву, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Відповідно й  відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів та неустойки. За висновком суду  з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 2987,70 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач посилався на те, що 28 лютого 2011 року між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.
На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки  ОСОБА_2 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та копію паспорта ОСОБА_2   (а.с. 4-26).
Проте, вказані документи не підтверджують  умов кредитування та наявності заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_2 .  
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_2 , її контактну інформацію. 
Анкета-заява не містить даних про умови кредитування.  
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів,  дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_2   заборгованості по процентам та неустойці.
До апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» долучило копію довідки про умови кредитування з підписом ОСОБА_2 , виписку з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , довідку про зміну кредитного ліміту та довідку про видачу кредитної картки (а.с. 64-84).
Частинами 2, 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів неможливості  подання суду першої інстанції долучених до апеляційної скарги документів з причин, що об`єктивно не залежали від банку.
Звертаючись до суду з даним позовом,  АТ «КБ «Приватбанк» було  подано до суду клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.  
Відтак, долучені до апеляційної скарги представником АТ КБ «Приватбанк» докази не підлягають прийняттю апеляційним судом.
 Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитом рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 20 травня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.