ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/671/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/9077/19 Категорія: 301030300 	Пироженко В.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 березня 2020 року                                                                м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Ковтуна Ю.О. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.01.2020 (ухвалене об 11 год. 51 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 04.02.2020, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

в с т а н о в и в :

у липні 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Кучер Ю.В. звернулася до суду з позовом, яким просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін квартиру АДРЕСА_1 , та грошові кошти, розміщені на рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 ; визнати за нею право власності на 1 / 2 частину вказаної квартири та стягнути з відповідача 1 / 2 частину грошових коштів, що розміщені на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 ; відшкодувати понесені судові витрати.
Зазначає, що вказане майно сторони набули під час шлюбу, отже воно їм належить на праві спільної сумісної власності, тобто кожному належить по 1 / 2 частині майна.
Представник відповідача адвокат Ковтун Ю.О. позовні вимоги визнав частково, заперечував в частині стягнення з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. вказуючи, що дана сума є завищеною.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.01.2020 позовні вимоги у справі задоволено у повному обсязі. Крім того, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору та надання правової допомоги в сумі 13105,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, представник відповідача 02.03.2020 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в зазначеній частині та новим рішенням повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, та стягнути з відповідача на користь позивача 6129,10 грн. витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування вказує на те, що суд згідно вимог ч.1 ст.142 ЦПК України мав прийняти рішення про повернення з бюджету позивачу 50% судового збору, а згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України – зменшити витрати на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, оскільки сторона відповідача визнала позовні вимоги у справі. Справа про поділ майна подружжя не є складною та містить менше 100 аркушів; в акті виконаних робіт адвокат позивача не вказав час, витрачений на надання конкретних послуг; судові засідання тривали від 5 до 10 хв., а розгляд справи по суті – 15 хв.; забезпечення доказів, застосоване судом за клопотанням позивача, про надання інформації про грошові перекази відповідача, не підтвердило відповідні обставини; інші клопотання позивача про витребування в АТ КБ «Приватбанк» інформації про рахунки відповідача були ідентичні за змістом; відповідач був готовий вирішити спір в позасудовому порядку, однак дій по досудовому вирішенню спору позивач не вжив.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вимоги апеляційної скарги у справі, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, що обумовлює обсяг фактичних обставин, які встановлюються при апеляційному перегляді.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що позовні вимоги у справі задоволено у повному обсязі. За подання позову позивачем сплачено 1953,00 грн. судового збору (а.с.1), а за розгляд клопотань про забезпечення доказів від 05.07.2019 – 384,20 грн. судового збору (а.с.23), від 16.10.2019 - 384,20 грн. судового збору (а.с.47), та від 18.11.2019 - 384,20 грн. судового збору (а.с.64), тобто всього 3105,60 грн. судового збору.
Крім того, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №61 про надання правової допомого від 04.07.2019 (а.с.19-20), укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Кучер Ю.В., дві квитанції до прибуткового касового ордера від 04.07.2019 на суму 10000,00 грн. (а.с.17) за надану правничу допомогу та 500,00 грн. (а.с.16) за консультацію щодо ймовірної ринкової вартості квартири, акт виконаних робіт (а.с.79) за яким адвокат Кучер Ю.В. отримала від ОСОБА_1 10000,00 грн. в якості оплат послуг з правничої допомоги.
Питання про розподіл судових витрат у справі має таку правову регламентацію.
Згідно ч.ч.1, 2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ЗУ «Про судовий збір»). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
При цьому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Крім того, ч.1 ст.142 ЦПК України (на яку вказує скаржник) передбачено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
У даній справі розгляд справи по суті мав місце, що вбачається з ухвали суду від 27.12.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.84). Крім того, з протоколу судового засіданні від 27.01.2020 (а.с.92-93) вбачається, що суд досліджував наявні у справі докази, тобто здійснював розгляд справи по суті. Проведення судового засідання з розгляду справи по суті також вбачається з апеляційних доводів про його тривалість.
Отже відсутні підстави для висновку про те, що суд вирішив спір внаслідок визнання позову відповідачем без розгляду справи по суті, що слугувало б підставою для повернення позивачу з державного бюджету судового збору на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, як вказує скаржник.
Таким чином суд вірно вказав про стягнення усієї суми судового збору, сплаченого позивачем, з відповідача у справі на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, що скаржником не спростовано.
Далі, положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.  Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.
Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що в даній справі на підставі положень ч.5 ст.137 та ч.2 ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції, тобто розмір вказаних витрат позивача має бути зменшено за клопотанням протилежної сторони для забезпечення їх співмірності зі складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи по наданню правничої допомоги.
При цьому апеляційний суд враховує, що адвокат позивача Кучер Ю.В. підготувала позовну заяву у справі, заяву про забезпечення доказів від 05.07.2019 (витребування у банку відомостей про відкриті рахунки відповідача), аналогічну заяву про забезпечення доказів від 16.10.2019 (щодо банківських рахунків відповідача), заяву про забезпечення доказів від 18.11.2019 (щодо переказів коштів з рахунків відповідача), а також брала участь у судових засіданнях тривалість яких не перевищувала 15 хв., крім останнього, в якому відбувся розгляд справи по суті, яке тривало близько 20 хв. 
Отже витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. належним чином відповідатимуть вимогам щодо розумності їх розміру, з урахуванням складності справи та обсягу фактично наданих адвокатом Кучер Ю.В. послуг позивачу ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.01.2020 в даній справі в частині вирішення питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу слід змінити у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та вказати, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених при розгляді справи судом першої інстанції.
Так як рішення суду першої інстанції переглядалося в апеляційному порядку в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, сторони справи не сплачували судовий збір.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.01.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя – змінити в частині вирішення питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу та вказати, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
У решті рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 27.01.2020 в цій справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.
       
Повну постанову складено 30.03.2020.

Суддя-доповідач                 

Судді