ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18270/19                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 травня 2020 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконними дій,

                                                 В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконними дій, в якому просив визнати незаконними дії Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві по застосуванню Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Уряду від 22.08.2018 № 649 для виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2018 у справі № 826/2908/18.
Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що відповідачі необґрунтовано застосували в рамках спірних правовідносин (при виконанні рішення суду) норми Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до     п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2018 у справі № 826/2908/18 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві щодо виплати ОСОБА_1 пенсії в обмеженому розмірі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її розміру, починаючи з 29.12.2017.
08.10.2018 в адміністративній справі № 826/2908/18 позивачу видано виконавчий лист.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачами, подальше звернення позивача до органів виконавчої служби не призвело до виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва в повному обсязі, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань.
При цьому, як зазначено в листі Пенсійного фонду України від 14.08.2019                        № 19002/Ш-11, на виконання рішення суду пенсія в розмірі 45038,44 грн. позивачу виплачується з лютого 2019 року. Оскільки фінансування пенсій, призначених за нормами Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, нарахована на виконання рішення суду сума коштів за період з 29.12.2017 по 11.12.2018 (по дату набрання рішенням суду законної сили) підлягає виплаті відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018      № 649 (з урахуванням визначеної черговості).
Не погоджуючись з обґрунтованістю таких доводів органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного:
-             застосування органами Пенсійного фонду положень Порядку № 649, жодним чином не обмежує право позивача на отримання пенсії без обмеження її розміру починаючи з 29.12.2017, як то визначено рішення суду, натомість, призводить лише до отримання пенсії в повному обсязі в порядку черговості надходження бюджетних асигнувань;
-             оскільки заборгованість з пенсійних виплат за період з 29.12.2017 по 11.12.2018 утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) розміру пенсії позивача безпосередньо на підставі рішення суду по справі № 826/2908/18, застосування пенсійним органом норм Порядку № 649 є цілком правомірним.
Доводи апеляційної скарги:
-            судом першої інстанції застосовано положення підзаконного нормативно-правового акта, проте не враховано норм Закону, а вказана постанова Уряду фактично зупиняє виконання судових рішень і не відповідає Закону України «Про виконавче провадження»;
-             постанова № 649 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі № 640/5248/19 визнана протиправною, проте не набрала законної сили. 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами ст. 117 Конституції України, передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Відповідно до п. 2 Порядку № 649, рішення - це рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.
Нормами п. п. 4, 5 Порядку № 649, визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Отже, суд першої інстанції цілком правильно звернув увагу на те, що застосування органами Пенсійного фонду положень Порядку № 649, не обмежує право позивача на отримання пенсії без обмеження її розміру починаючи з 29.12.2017, згідно резолютивної частини рішення суду, натомість, спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань, згідно постанови Уряду. 
Нарахована позивачу сума доплати (нарахована на виконання рішення суду сума коштів за період з 29.12.2017 по 11.12.2018 (по дату набрання рішенням суду законної сили) має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в           м. Києві, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Слід зазначити, що Порядок № 649, визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Оскільки заборгованість з пенсійних виплат за період з 29.12.2017 по 11.12.2018 утворилась внаслідок нарахування розміру пенсії позивача безпосередньо на підставі рішення суду у справі № 826/2908/18, застосування пенсійним органом норм Порядку № 649 є правомірним, на що, правильно звернув увагу окружний суд.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не заперечує свого обов`язку виплатити суму заборгованості по пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, а саме, згідно з Порядком № 649 в порядку черговості.
Враховуючи, що ГУ ПФУ в м. Києві є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції  та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи ст. 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку № 649, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.
При цьому, доводи апеляційної скарги стосовно протиправності Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 та його невідповідності правовим актам вищої юридичної сили колегією суддів не приймаються з огляду на таке.
Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі           № 640/5248/19 визнано протиправним та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Однак, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва оскаржене у апеляційному порядку, та ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2020 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у даній справі за апеляційними скаргами Кабінету Міністрів України, Пенсійного фонду України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 дію оскарженого рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 зупинено.
Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 на теперішній час є чинною, протиправною не визнана, а тому, підлягає застосуванню до спірних відносин.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
          Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Висновки суду апеляційної інстанції за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.
Колегія суддів також зазначає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права. Як слідує з доводів позовної заяви та апеляційної скарги, позивач посилається на невиконання відповідачем рішення Окружного адміністративного суду             м. Києва від 11.07.2018 у справі № 826/2908/18
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, процесуальним кодексом передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу; 2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду та, за наслідками розгляду вказаної заяви і встановлення протиправних рішень, дій чи бездіяльності - постановлення судом окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України.
Зазначені правові норми КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення чи констатації його невиконання.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.      
Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,      

                                              П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2020 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                               О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                 В.В. Кузьменко

                                                                                                              О.І. Шурко