ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
10 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/43867/17
провадження № 61-41886 св 18
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати                 Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),           Журавель В. І., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від                       18 липня 2018 року про відмову у прийнятті апеляційної скарги в складі судді Рейнарт І. М.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2017 року позивач - ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Полуніна К. А., подав до суду позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня                    2018 року позов залишено без розгляду.
 
Не погоджуючись із указаною ухвалою адвокат Полуніна К. А., яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2018 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
 
Апеляційний суд виходив із того, що відповідно до частини другої статті 61 ЦПК України адвокат Полуніна К. А. не може представляти інтереси в справі позивача та відповідача, а тому враховуючи, що представником позивача є адвокат Полуніна К. А., остання не має права підписувати від імені відповідача апеляційну скаргу.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
03 серпня 2018 року ОСОБА_3 як правонаступник ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 квітня 2020 року ОСОБА_4 залучено до участі в даній справі як правонаступника ОСОБА_5 .
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, не врахував того, що відповідач ОСОБА_4 , яка є донькою ОСОБА_1 , є його правонаступником за заповітом, про що внесено відомості до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи, а тому в даній справі інтереси позивача не суперечать інтересам відповідача - ОСОБА_4 .
Просила суд скасувати ухвалу апеляційного суду як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права та передати для продовження розгляду до Апеляційного суду міста Києва.
Відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2018 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України  «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №  460-IX, який набрв чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що  касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, й обґрунтованим.
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону.
Відповідно до частини другої статті 61 ЦПК України особа не може бути представником, якщо вона у цій справі представляє або представляла іншу особу, інтереси якої у цій справі суперечать інтересам її довірителя.
Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо така скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Апеляційний суд установивши, що адвокат Полуніна К. А., яка діяла від імені позивача ОСОБА_1 у даній справі не може бути представником відповідача ОСОБА_4 та відповідно не має права підписувати від її імені апеляційну скаргу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених пунктом 1 частиною п`ятою статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Ураховуючи наведене, підстави для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду відсутні, а тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україникасаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 263, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 18 липня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
                                                                                                                В. І. Журавель
                                                                                                                М. М. Русинчук