ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 766/24149/19 Головуючий у 1 інстанції: Зубов О.С.
Номер провадження: 33/819/105/20 Доповідач: Коломієць Н.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
 
іменем України

17 квітня 2020 року                                                                           м. Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Коломієць Н.О. 
за участю секретаря Березовського С.В.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 
захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Кермача А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 130  КУпАП , -

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтень Ширяєвського району Одеської області, громадянина України, працюючого сервіс-менеджером у ТОВ «Фокстрот», зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , 25.11.2019 року о 00.45год., у м.Херсоні по вул. Чорноморська, 12, керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю, нестійка хода, тремтіння кінцівок рук та в порушення п.2.5 ПДР України, у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції не з`ясовані всі фактичні обставини справи, що мають значення для її вирішення, в основу постанови покладено недопустимі докази, у зв`язку із чим просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на недоведеність своєї винуватості у вчиненні правопорушення належними та допустимими доказами. Стверджує, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він транспортним засобом не керував, а лише проходив біля нього на відстані 10 метрів, автомобіль стояв припаркований на узбіччі, не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Той факт, що він не керував транспортним засобом підтверджується тим, що його не відсторонили від керування ним, не вилучили посвідчення водія та не видали тимчасове посвідчення. Письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , додані до протоколу не відповідають дійсності та вказують на фальсифікацію документів. Суд безпідставно допитав в якості свідків поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які складали протокол про адміністративне правопорушення, оскільки вони є заінтересованими у справі, в той час свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , які б спростували твердження поліцейських судом не допитані. Вважає відеозапис, наданий поліцейськими неналежним доказом, оскільки на відеозапису не видно його обличчя, крім того цим відеозаписом не підтверджено, що він керував автомобілем. Вважає, що поліцейські залучили свідків для констатації факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння всупереч положенням чинного законодавства, а процедура та послідовність дій проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими була порушена, оскільки його. не інформували про порядок огляду на стан сп`яніння, порядок застосування спеціального технічного засобу, не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювання техніки. Стверджує, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ньому не викладено відомості про порушення водієм п. 30. 2 ПДР, відсутнє послання на відповідну норму ПДР, яка передбачає заборону керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відсутні відомості про вилучення посвідчення водія. Суд не дав оцінки даним, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема що він порушив вимоги п. 2.5. ПДР, а не пункт 2.9. ПДР. Суд не дав оцінки рапорту поліцейського ОСОБА_3 про те, що від час патрулювання було зупинено автомобіль Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 , в якого не освітлювався номерний знак і водій ОСОБА_1 виправив це правопорушення на місці, що додатково підтверджує той факт, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 
Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника Кермача А.І., які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, повторно дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції вимоги ст. 280 КУпАП належним чином дотримані.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість зібраних доказів перевірені апеляційним судом під час апеляційного розгляду і не містять посилань, які б вказували на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, які є підставою для її скасування.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши зібрані у справі докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №312772 від 25.11.2019 року, письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , рапорт поліцейського Юрова О.О. від 25.11.2019 року, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та оцінивши ці докази з дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, 25.11.2019 року керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнин рота, почервоніння обличчя та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище докази не можуть бути допустимими доказами вини, з наступних підстав.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №312772 від 25.11.2019 року складений уповноваженою особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підписаний поліцейським, який його склав - капралом поліції Юровим О.О., свідками - ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . 
Твердження в апеляційній скарзі про те, що у протоколі відсутнє послання на відповідну норму ПДР, яка передбачає заборону керування транспортним засобом в стані сп`яніння та безпідставно вказано на те, що ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.5. ПДР, а не пункт 2.9. ПДР як на підставу недопустимості цього доказу, апеляційний суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, і в протоколі вірно вказано на порушення ним саме п. 2.5. ПДР.
Допитані судом першої інстанції в якості свідків поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що 25.11.2019, вночі, під час здійснення патрулювання ними було зупинено т/з Daewoo Lanos під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого був неосвітлений задній номерний знак. Вказану несправність ОСОБА_1 усунув на місці, після чого поліцейськими були помічені ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , з приводу чого йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою "Драгера" чи в медичному закладі на що ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія. Вказаний факти зафіксовані на відео нагрудною камерою поліцейського.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які би давали підстави вважати, що поліцейські дали суду неправдиві показання, були упереджені по відношенню до ОСОБА_1 і зацікавлені у результатах розгляду справи.
Із письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 у їх присутності на пропозицію поліцейського відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер» або пройти медичний огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі. Пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками та не суперечать обставинам викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 8,9).
Посилання захисника на те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не є належними доказами, оскільки суд не допитував цих свідків безпосередньо є неприйнятним, оскільки ці твердження суперечать положенням КУпАП, який не містить відповідних заборон. КУпАП не врегульовано питання допустимості письмових пояснень осіб, які долучається до протоколу про адміністративне правопорушення та не встановлено заборон щодо використання цих пояснень у доказуванні певних фактів чи обставин.
При цьому суд вживав заходів для виклику свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , однак вони на виклики суду не з`являлись. Примусових заходів щодо доставки свідків до суду приводом чинним КУпАП не передбачено.
Посилання апелянта на неповноту відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано відмову чоловіка від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, однак не видно обличчя цього чоловіка, не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи, оскільки окрім відеозапису, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення факти підтверджені показаннями допитаних судом свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , рапортам поліцейського Юрова О.О. (а.п. 10), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а.п. 8, 9). 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не керував транспортним засобом, оскільки його не відсторонили від керування, не вилучили посвідчення водія, не перемістили автомобіль на штрафмайданчик, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки ця обставина не спростовує факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд погоджується з критичною оцінкою судом першої інстанції пояснень захисника Кермача А.І. про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, як таких, що спростовуються вищенаведеними доказами.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на наступні факти.
         Принцип змагальності передбачає самостійне обстоювання сторонами своїх позицій та вільне надання  суду доказів на підтвердження або спростування певних обставин. Провідною ідеєю цього принципу є паритетність сторін, які самостійно відстоюють їхні правові позиції у формі судового спору шляхом реалізації наданих законом процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Версія кожної із сторін має бути підтверджена належними та допустимими доказами.
При вивченні матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції жодного разу не з`явився, правом на обстоювання своєї позиції в суді, не скористався.
В суді першої інстанції пояснення по суті справи давав захисник ОСОБА_1 - адвокат Кермач А.І., який суду пояснив, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а лише проходив біля нього.
Аналогічна версія викладена й в апеляційній скарзі, в якій зазначено, що в той момент, коли під`їхав патрульний автомобіль поліції до будинку, де був припаркований т/з Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не був зупинений патрульними поліції в ході руху транспортного засобу, а лише проходив повз нього і від автомобіля був на відсутні 10 метрів.
Однак ОСОБА_1 в апеляційному суді дав інші показання та пояснив, що він 25.11.2019 року близько години ночі, вийшов покурити на вулицю з під`їзду будинку по вул. Чорноморській, де він на той час проживав з дружиною. Оскільки він вийшов покурити без запальнички, але з ключами від автомобіля Daewoo Lanos, д.н. НОМЕР_1 , який він у той час користувався і який на ніч залишався біля будинку, то він відчинив дверцята автомобіля, та почав підкурювати від прикурювача. Через деякий час у двір під`їхала патрульна машина і поліцейські, побачивши його біля авто, під`їхали до нього, запитали документи на автомобіль, посвідчення водія, страховку, які він надав, задали запитання - чи вживав він алкогольні напої і отримавши негативну відповідь, поїхали, не висловивши йому жодних пропозицій або застережень, а він пішов додому. Про те, що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, дізнався лише в суді.
Разом з цим, ОСОБА_1 на запитання головуючого підтвердив, що поліцейські пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не вбачав в цьому потреби, що суперечить висловленій в апеляційній скарзі версії. 
Згодом ОСОБА_7 , на запитання захисника та суду, знову змінив показання та почав заперечувати цю обставину, вказуючи, що такої пропозиції не було взагалі, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає сумніви в її достовірності.
Оцінюючи досліджені апеляційним судом докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дає неправдиві показання про обставини, які мали місце 25.11.2019 року і розроблена стороною захисту версія перебігу подій про те, що ОСОБА_1 близько першої години ночі вийшов на вулицю покурити без запальнички, однак з ключами від автомобіля, яким скористався для запалення сигарети, на переконання апеляційного суду, є вочевидь надуманою.
Враховуючи, непослідовність, плутаність та суперечливість показань ОСОБА_1 щодо обставин події, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими була порушена процедура проведення огляду ОСОБА_1 , оскільки таке твердження є голослівним і ОСОБА_1 декілька разів змінював свої показання, то стверджуючи, що взагалі така подія не мала місця, то вказуючи на порушення процедури проведення огляду. 
На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, отже 
підстави для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відсутні
При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Доводи захисника Кермача А.І., висловлені під час апеляційного розгляду про те, що санкція ст. 130 КУпАП передбачає розмір штрафу, який значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб працездатного віку в Україні, як і мінімальний розмір штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 52 КК України та передбачає позбавлення особи права керування транспортним засобом не свідчить про те, що судом порушено вимоги закону при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, оскільки запровадження значних штрафів за порушення водіями вимог п. 2.5, 2.9, 2.10 ПДР є державною політикою, спрямованою на запобігання нехтуванню водіями вказаними правилам дорожнього руху та допущення порушень, котрі можуть вартувати життя людини. Крім того, судом накладено на ОСОБА_1 стягнення у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, отже підстави для закриття провадження у справі з реабілітуючих підстав, відсутні.
Керуючись ст.ст.   294, 295, 296 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 17.02.2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 130  КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Херсонського апеляційного суду                підпис                                        Н.О. Коломієць 

Згідно з оригіналом:
Секретар судового засідання С.В. Березовський 
Постанова набрала законної сили 17.04.2020 року