ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5646/19  Номер провадження 22-ц/814/935/20	Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі:
Головуючого судді: Хіль Л.М.
Суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року ухваленого під головуванням судді Васильєвої Л. М. (відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні)
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на малолітніх дітей та дружину, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання на синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягувати щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення трьох років сином ОСОБА_4 . Допустити негайне стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
В обґрунтування позову вказувала, що 18 травня 2013 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Кузнецівської сільської ради Розівського району Запорізької області.
Від шлюбу мають двоє синів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказувала, що діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні.
Зазначала, що ОСОБА_1 проживає окремо від неї та синів, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає.
Крім того зазначала, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною вона не має.
У зв`язку із складним матеріальним становищем, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на її утримання та синів.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі  1/3 частини від всіх видів його заробітку(доходу)щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку на кожну дитину, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10 жовтня 2019.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Судові витрати віднесено за рахунок держави.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на те, що воно є незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що дана цивільна справа не підсудна Київському районному суду м. Полтави, а підсудна Розівському районному суду Запорізької області.
Вказував, що позивачка обрала підсудність справи за ніби-то місцем свого фактичного проживання, зазначивши у позові адресу: АДРЕСА_1 , що не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки згідно ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть бути пред`явлені, як за місцем проживання, так і за місцем перебування позивача, але воно повинно бути зареєстрованим у встановленим законом порядку.
При цьому зазначав, що матеріали справи місять докази зареєстрованого місяця проживання позивачки: АДРЕСА_2 . Місце реєстрації підтверджується довідкою Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області №735 від 04 лютого 2020 року.
Стосовно довідки КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» №01-40/2930/03 від 04 жовтня 2019 року про перебування ОСОБА_2 під медичним спостереженням, зазначав, що вона не є належним та допустимим доказом місця її проживання чи перебування. З урахуванням викладеного просив скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року та передати справу на розгляд Розівського районного суду Запорізької області.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.5 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Згідно ч.1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Відкриваючи провадження у справі місцевий суд виходив з того, що справа підсудна Київському районному суду м. Полтави, підстав для відмови у відкритті провадження по справі, повернення позову чи залишення його без розгляду відсутні, оскільки звертаючись до Київського районного суду м. Полтави із вказаним позовом позивачка підтвердила місце свого перебування у м. Полтава, а саме: довідкою №01-04/2930/03 від 04 жовтня 2019 про те, що вона перебуває під спостереженням в КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» з 28 липня 2018 року, в якій вказано, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 14).
Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.
Згідно з частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (частина перша статті 28 ЦПК України.
Правило територіальної підсудності, закріплене у частині першій статті 28 ЦПК України, надає позивачу можливість пред`явити позов не лише в судах за місцем проживання відповідача, тобто у порядку застосування положень загальної територіальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), але і в інших судах.
Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з абзацом третім, четвертим частини першої статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
З матеріалів справи вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано 29 вересня 2015 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).
Також згідно довідки, яку надав апелянт при подачі апеляційної скарги, яка видана виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області №735 від 04 лютого 2020 року в тім що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та має склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , що також підтверджує місце проживання позивачки за вищевказаною адресою (а.с. 60). 
Довідка, яка видана 04 жовтня 2019 року КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» про те, що ОСОБА_2 перебуває під спостереженням в КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» з 28 липня 2018 року, в якій вказано, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , не є належним доказом, оскільки КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» не являється уповноваженим органом реєстрації, який має право надавати інформацію про реєстрацію місця проживання.
Інших доказів, які б підтверджували інше місце проживання, або перебування ОСОБА_2 матеріали справи не містять.
Таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням правил підсудності, оскільки позивач на момент подачі позову була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Розівського районного суду Запорізької області
За таких обставин, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року скасувати, а справу направити до Розівського районного суду Запорізької області за підсудністю.
Керуючись ст. 374, ст. 378 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2019 року скасувати, справу направити на розгляд до Розівського районного суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий суддя :                                                         Л.М. Хіль
Судді:                                                                        С.А.Гальонкін
                                                                               О.Ю. Кузнєцова