ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року	Львів	Справа № 460/2294/15-а пров. № А/857/905/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Гуляка В.В., Пліша М.А.,
за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,
позивач:  не з`явився 
відповідач: не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року про закриття провадження у справі № 460/2294/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про оскарження бездіяльності, яка порушує право на отримання публічної інформації,-
суддя в 1-й інстанції – Кондратьєва Н.А.,
час ухвалення рішення – 13 год. 17 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Яворів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                                 В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_3 та з урахування вимог, які зазначені в позовній просила визнати бездіяльністю дії відповідача Яворівської міської ради Львівської області в особі голови - Бакунця П.А. та протиправними відносно ненадання обґрунтованої відповіді (інформації) на її запит від 17.06.2015 року № 972. Зобов`язати Яворівську міську раду Яворівську міську раду надати протягом встановленого законом часу обґрунтовану відповідь (інформацію) на її запит від 17.06.2015 №972, у якій вказати конкретні правові рішення Яворівської міської ради, що були ухвалені з приводу вилучення у неї частини земельної ділянки (городу), яким ОСОБА_2 користувалася по АДРЕСА_1 та передані іншим особам під будівництво індивідуальних житлових будинків (арк.спр. 101-106).

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року клопотання Яворівської міської ради Львівської області задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Яворівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про оскарження бездіяльності, яка порушує право на отримання публічної інформації закрито.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Яворівського районного суду Львівської області та направити справу для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що покликання суду першої інстанції на ст. 1219 Цивільного кодексу України та застосування судом першої інстанції даної норми у даних правовідносинах є неправильною, та такою, що суперечить матеріалам адміністративної справи, Конституції України, цивільного, земельного законодавства України.
Вважає, що твердження суду про те, що у спадкодавця ОСОБА_2 від неправомірних дій відповідача були порушені її особисті майнові права спростовується тим, що мова йде не про немайнове право пов`язане з особою спадкодавця, а конкретне набуття ОСОБА_2 права власності на землю.
Апелянт зазначає, що саме неправомірними діями відповідача Яворівської міської ради щодо відмови затвердити належно виготовлену ОСОБА_2 землевпорядну технічну документацію щодо приватизації нею земельної ділянки пл.0,1714 га. та ненадання з цього питання належної інформації сприяло тому, що позивачка ОСОБА_2 при житті не змогла реалізувати конституційне право на отримання у власність земельної ділянки. 
Також ОСОБА_1 вказує на те, що в порядку спадкування набуває у власність більшу частину будинку по АДРЕСА_1 , і в тому числі у неї є правові підстави отримати у власність земельну ділянку 0,1714 га.
Відповідач до суду подав відзив на апеляційну скаргу, у якому звертає увагу суду на те, що позивачем у справі була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_1 представляла інтереси позивача за довіреністю. У зв`язку із смертю позивача представництво за довіреністю припинене. 
Вважає, що суд першої інстанції правильно застосував ст. 1218 ЦК України. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 діяла у судовому процесі в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності від 18.07.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу, відтак представництво ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 припинене, оскільки ст.248 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.
Також суд зазначив, що у позовних вимогах позивач просить визнати бездіяльністю дії відповідача Яворівської міської ради Львівської області в особі голови - ОСОБА_3 відносно ненадання обґрунтованої відповіді (інформації) на її запит; зобов`язати відповідача - Яворівську міську раду Львівської області надати обґрунтовану відповідь на запит від 17.06.2015 року № 972. 
Оскільки позовні вимоги, заявлені стороною позивача є особистими немайновими правами особи та нерозривно пов`язані з особою позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.5 ч.1 ст.238КАС України у зв`язку з тим, що заявлені вимоги вказують на те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, адже нерозривно пов`язані із особою позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач що позивач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.05.2019 року.

Апелянт, ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_2 , та згідно з спадковою справою № 36/2019 є спадкоємцем до майна, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_5 (арк.спр. 165).

Відповідно до п.1 ч.1.ст.236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника.

Згідно з п.5 ч.1ст.238 цього Кодексу, суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Вирішуючи питання чи допускається у даній справі правонаступництво, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1219 цього Кодексу, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Отже, враховуючи наведені положення ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права.

З матеріалів справи слідує, що позовні вимоги, заявлені позивачем ОСОБА_2 у зв`язку із визнанням бездіяльністю дії відповідача, ненаданням обґрунтованої відповіді (інформації) на її запит від 17.06.2015 року № 972 та зобов`язання Яворівську міську раду Яворівську міську раду надати протягом встановленого законом часу обґрунтовану відповідь (інформацію) на її запит від 17.06.2015 № 972.
Таким чином, у даному випадку, позовні вимоги щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати відповідь носять виключно індивідуальний характер правовідносин та не передбачають переходу прав та обов`язків від однієї особи до другої в порядку спадкування, щоб надавало право на правонаступництво.

Крім цього, апеляційний суд зазначає наступне. 
Частиною першою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Позивач скористалась своїм особистим правом оскарження дій відповідачів, суб`єктів владних повноважень, що з урахуванням наведених вище положень ЦК України відноситься до особистих немайнових прав.
Посилання апелянта на обставину про наявність права власності на частину нерухомого майна, та в подальшому спадкування, апеляційний суд вважає невірними, оскільки кожна особа, у даному випадку кожен співвласник, на свій власний розсуд може розпоряджатися правом його захисту від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та приймати рішення щодо звернення до суду із позовом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правовідносини, які є предметом спору, не допускають правонаступництво, оскільки стосуються бездіяльності відповідачів щодо здійснення перевірок, відсутності контролю та ненадання відповідачем на інформаційні запити за наслідками подання заяви позивачем, тобто публічно-правові відносини між сторонами у справі мають виключно індивідуальний характер.

Окрім того, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що представництво ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 припинене.
Відповідно до ч.4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно з ч.1 ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
За приписами п.6 ч.1 ст.248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що право на звернення до суб`єкта владних повноважень, зокрема, щодо оскарження його бездіяльності стосовно звернення позивача, є особистим немайновим правом, а правовідносини, що виникли у зв`язку з реалізацією такого права не допускають правонаступництва, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року про закриття провадження у справі № 460/2294/15-а – без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення головуючою суддею складено 01 червня 2020 року.