Ухвала
іменем України
10 березня 2020 року
м. Київ
справа № 542/1393/18
провадження № 51-1082 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу та доповнення до неї потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Обставини справи
1. Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено: за частиною 2 статті 152 Кримінального кодексу України (далі – КК) на строк 9 років позбавлення волі; за частиною 2 статті 162 КК — на строк 4 роки позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання на строк 9 років позбавлення волі. 
На підставі частини 1 статті 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до вказаного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2013 року та призначено засудженому покарання на строк 10 років позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року частково приєднано невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання на строк 13 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто на її користь моральну шкоду в розмірі 100.000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 у рахунок держави витрати на залучення експертів у розмірі 5.367 грн 04 коп.
2. Суд визнав доведеним, що 08 листопада 2014 року, приблизно о 21:00                               ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до господарства ОСОБА_6 , 1925 року народження та її доньки ОСОБА_4 , 1948 року народження, де із застосуванням фізичної сили відчинив вхідні двері житлового будинку, які зсередини були замкнуті на защіпку, при цьому пошкодивши їх, вштовхнув у будинок жінок та незаконно проник до житла. Після цього ОСОБА_5 , маючи не погашену судимість за вчинення злочину передбаченого частиною 1 статті 152 КК, повторно, в приміщенні будинку, із застосуванням погроз насильством, а також застосуванням насильства, яке виразилось у нанесенні ударів дерев`яним бруском в область голови та руками по обличчю, подолав опір потерпілої ОСОБА_4 та скоїв її зґвалтування, після чого покинув господарство. 
3. Полтавський апеляційний суд ухвалою від 05 грудня 2019 року апеляційну скаргу засудженого залишив без задоволення, а вирок суду першої інстанції змінив у порядку частини 2 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України                         (далі – КПК). Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим: за частиною 2 статті 152 КК до покарання на строк 9 років позбавлення волі; за частиною 2 статті 162 КК — до покарання на строк 4 роки позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання на строк 9 років позбавлення волі. Відповідно до частини 4 статті 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року, більш суворим, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2019 року, визначено ОСОБА_5 покарання на строк 9 років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71 КК, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2013 року, на строк 1 рік позбавлення волі, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.
На підставі частини 5 статті 72 КК (у редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі – Закон № 838-VIII)) зараховано ОСОБА_5 у строк покарання період попереднього ув`язнення з 29 липня 2018 року по 05 грудня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Доводи касаційної скарги
4. У касаційній скарзі потерпіла,посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й не відповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
5. У доповненні до касаційної скарги ОСОБА_4 не погоджується із застосуванням до засудженого частини 5 статті 72 КК (у редакції Закону № 838-VIII).
Оцінка суду
6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
7. Апеляційний суд, посилаючись на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2018 року, вірно зазначив у своїй ухвалі, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків суд першої інстанції допустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
8. Згідно з зим висновком, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші — після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70 так і статті 71 КК: спочатку — за правилами частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього — за правилами частини 4 статті 70 КК, потім — за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно — за сукупністю вироків відповідно до частини 1 статті 71 цього Кодексу.
9. Крім того, як убачається з наданих судових рішень суд апеляційної інстанції покарання, призначене ОСОБА_5 вироком суду першої інстанції за частиною 2 статті 152 КК, частиною 2 статті 162 КК із застосуванням частини 1 статті 70 КК, до 9 років позбавлення волі, не змінював.
10. Отже доводи потерпілої про неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні остаточного покарання Суд вважає необґрунтованими.
11.  Колегія суддів вважає необґрунтованими і доводи потерпілої, наведені у доповненні до касаційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині зарахування Шокодьку строку попереднього ув`язнення на підставі частини 5 статті 72 КК. 
12.  Згідно з частиною 5 статті 72 КК (в редакції Закону №838-VIII), що діяла станом на 20 червня 2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, здійснюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
13.  З 21 червня 2017 року набрали чинності зміни до згаданої норми КК, внесені Законом № 2046-VIII, відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими частиною 1 статті  72  КК. Засуджений вчинив злочин до внесення зміни у частині 5 статті 72 КК.
14.  Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 серпня 2018 року[1], якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності змінами частини 5 статті 72 КК, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає зазначена норма в попередній редакції. 
15.  Отже, ураховуючи такий правовий висновок, весь строк попереднього ув`язнення засудженого до набрання вироком законної сили має зараховуватися за правилами частини 5 статті 72 КК у редакції, що діяла до 20  червня 2017 року включно.
16. У даному провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене, касаційна скарга потерпілої та доповнення до неї, а також надані судові рішення не дають підстав для їх задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити. 
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд, постановив:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою та доповненням до неї потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3     

[1] Справа № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18)