П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 р. 	м.Одеса	Справа № 420/5113/19	
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді – доповідача 	Кравця О.О.	
судді –	Домусчі С. Д.	
судді – 	Коваля М.П. 	
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року по справі № 420/5113/19, прийнятого у порядку письмового провадження  у складі судді Марина П.П. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору   Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:
29.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору   Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить визнати неправомірними дії Одеського обласного військового комісаріату щодо невірно заповненої довідки для перерахування пенсії військовослужбовця звільненого у запас за вислугою років ОСОБА_1 та зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направити довідку до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області для здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з   01.01.2018 року раніше призначеної пенсії відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ   з урахуванням наступних складових:
надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі - 100% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс надбавка за вислугу років 50%);
надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України в розмірі 90% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих 100%);
премія в розмірі 33,3 % від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих завдань 100%, плюс надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України 90%), без обмеження граничного розміру пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року адміністративний позов був задоволений частково: визнано неправомірними дії Одеського обласного військового комісаріату щодо невірно заповненої довідки для перерахування пенсії військовослужбовця звільненого у запас за вислугою років ОСОБА_1 ,  зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки скласти та направити до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсії    ОСОБА_1 з 01.01 2018 року раніше призначеної відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ   з урахуванням наступних складових: надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі - 100% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс надбавка за вислугу років 50%); надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України в розмірі 90% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих 100%);   премія в розмірі 33,3 % від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих завдань 100%, плюс надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України 90%).
В задоволенні іншої частини позовних вимог   було відмовлено.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ  УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, 13.12.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просило його скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області обґрунтовує тим, що Головним управлінням при перерахунку пенсії на виконання вимог ч.4 ст.63   Закону №2262, Постанови №704 та Постанови №103 враховані всі складові зазначені Одеським обласним військовим комісаріатом в довідці від   29.03.2018 року. Зазначена позиція головного управління узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом у рішенні від 13.03.2019 року по зразковій справі №240/6263/18.
Не погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року, 10.03.2020 року Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального права та просило його скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки обґрунтовує тим, що Виходячи з вимог п. 1   постанови КМУ від 21.02.2018 року №103, тобто з того, що Кабінетом Міністрів України на підставі наявних повноважень було встановлено необхідність зазначення у довідці виключно відомостей про розмір окладу за посадою, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, при цьому оскільки не було передбачено будь-яких інших складових грошового забезпечення, в тому числі тих, про які зазначає позивач у своєму позові, у довідці Одеського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, посадовими особами було зазначено відомості про визначені Кабінетом Міністрів України складові, а саме відомості про посадовий оклад, відомості про оклад за військовим званням, відомості про надбавку за вислугу років. Станом на дату виготовлення довідки, Одеський обласний військовий комісаріат діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією, законами України та чинними у той час нормами визначеними   постановою КМУ від 21.02.2018 року №103   та Порядком, затвердженим   постановою КМУ від 13.02.2008 року №45. З наведеного вбачається відсутність неправомірних дій з боку Одеського обласного військового комісаріату.
26.12.2020 року ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якій вважає , що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року є повністю законним та обґрунтованим.
16.04.2020 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій позивач зазначає,що не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.
Також, слід зазначити, що Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, діючи як суб`єкт владних повноважень, мас однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з Іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на його рахунку фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами КАСУ процесуальних обов`язків, щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин в інших сферах його діяльності.
Позивач вважає , що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року є повністю законним та обґрунтованим.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року апеляційна скарга Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишена без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначено  у порядку письмового провадження  .
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року апеляційна скарга Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повернута скаржнику.
10.03.2020 року Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно подав апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2020 року апеляційна скарга Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишена без руху.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року поновлено строк апеляційного оскарження Одеському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року та відкрито провадження по справі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року розгляд справи за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки призначено  у порядку письмового провадження.  
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що вони  підлягають задоволенню з наступних підстав: 

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що позивач    ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді начальника автомобільної служби 28 окремої механізованої бригади 28 механізованої дивізії (в\ч-0666) збройних сил України.
Позивач, наказом заступника міністра оборони України - командувача сухопутними військами ЗС України №199 від 07.09.2000 року, звільнений у запас ЗС України за вислугою років 27 (календарна) та 29 років і 5 місяців (пільгова) (а.с.76).
Пенсію позивачу призначено з 23.12.2000 року відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, в розмірі 77% грошового забезпечення з урахуванням наступних складових:
посадовий оклад   165,00;
оклад за військове звання   125,00;
процентна надбавка за вислугу років (40%)   116,00;
грошове забезпечення збільшено на 100%   406,00;
за безперервну службу 90%   730,80;
премія 33,3%   513,75;
всього   2056,55 грн. (а.с.83).
Отже, позивач при звільненні з лав Збройних Сил України отримував пенсію, яка складалась з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років, за безперервну службу та премія.
Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки Одеського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , №ЮО99469 від 29.03.2018 року у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, відповідно до   постанови КМУ від 21.02.2018 року №103   розмір посадового окладу, окладу за військовим званням відсоткової надбавка за вислугу років за відповідною посадою становлять:
посадовий оклад   5070,00;
оклад за військовим званням (майор)   1340,00;
надбавка за вислугу років (50%)   3205,00;
всього   9615,00 грн. (а.с.82).
Як вбачається з наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії ОСОБА_1 , від 31.03.2018 року (а.с.20), позивачу з 01.04.2018 року здійснено перерахунок пенсії на підставі вищезазначеної довідки згідно постанови КМУ №704,   постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року   пункт 1, на підставі вищезазначеної довідки з врахуванням 70% грошового забезпечення із наступних сум:
посадового окладу   5070,00;
окладу за військовим званням   1340,00;
процентної надбавки за вислугу років (50%)   3205,00;
премії (0%);
Всього -   9615,00 грн.
Позивач, вважаючи, що його права порушенні, адже Одеським обласним військовим комісаріатом протиправно не включено у довідку №ЮО99469 від 29.03.2018 року наступні   складові: надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі - 100% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс надбавка за вислугу років 50%); надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України в розмірі 90% від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих 100%); премія в розмірі 33,3 % від посадового окладу (плюс оклад за військове звання майор, плюс процентна надбавка за вислугу років 50%, плюс за виконання особливо важливих завдань 100%, плюс надбавка за безперервну службу у лавах Збройних Сил України 90%), без обмеження граничного розміру пенсії.
При цьому, відповідач вважає, що вказані позивачем складові і не повинні включатись у довідку №ЮО99469 від 29.03.2018 року, адже відповідно до вимог п.1   постанови КМУ від 21.02.2018 року №103, Кабінетом Міністрів України на підставі наявних повноважень встановлено необхідність зазначення у довідці виключно відомостей про розмір окладу за посадою, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років.
У зв`язку з тим, що відповідачем не виготовлено та не направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення в вірних, на його переконання, розмірах, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА СУДУ 
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
У частині другій статті 61 Конституції України зазначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби регулюються   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №   2262-XII   (далі - Закон 2262-ХІІ).
Згідно з ч.3   ст.43 Закону   2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з ч.1, 2, 3   ст.63 Закону України   2262-ХІІ,   перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом   та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього   Закону   провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього   Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього   Закону.
Усі призначені за цим   Законом   пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим   Законом, на умовах, у   порядку   та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим   Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку (ч.18   ст.43 Закону   2262-ХІІ).
Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
Статтею 113 Конституції України   передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією   Конституцією   та законами України, а також указами Президента України та   постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до   Конституції   та законів України.
Основоположними принципами діяльності Кабінету Міністрів України є дотримання верховенства права, законності, поділу державної влади, безперервності, колегіальності, солідарної відповідальності, відкритості та прозорості відповідно до частини першої   статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII.
Відповідно до частин 1, 2, 4   ст.49 вказаного Закону Кабінет Міністрів України   на основі та на виконання   Конституції   і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до   Конституції   та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі   постанов Кабінету Міністрів України.
Так, Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнята постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Пунктом 1 Постанови КМ України №103 встановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із   Законом України   Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб   (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із   Законом   особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р.№704   Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
   Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45   (далі по тексту - Порядок №45, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за   Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 10   постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704   ця   постанова   набирає чинності з 01 березня 2018 року.
Отже, з набранням чинності   постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.
При цьому, п.6 Постанови №103 внесені зміни до   Порядку №45, зокрема, а саме пункт 5 викладено в такій редакції: « 5. Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.».
Вказаною   Постановою   також установлено, що у довідці про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій зазначаються лише розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою.
Тобто, Постановою №103 встановлено, що перерахунок пенсій, призначених згідно із   Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років; додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії) не враховуються.
Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня   2018 року у справі №826/3858/18, яке набуло законної сили згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2   постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»   та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.
Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що пункт 5 і додаток 2 Порядку, звужують складові грошового забезпечення, які підлягають врахуванню при обрахунку пенсії вказаним особам (зокрема позивачу), а тому звужують зміст вже існуючих прав таких осіб.
Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005   звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу права і свобод - це зменшення, зокрема, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Крім того, Конституційний Суд України, надаючи офіційне тлумачення основних визначальних норм в сфері пенсійного забезпечення військовослужбовців, та деяких інших осіб (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 № рп-4/2015) констатував: «Аналіз наведених положень   Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»   вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»)».
Також, в даному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за   Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись   Конституцією   та законами України.
Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд  при вирішенні справи керується принципом верховенства права,  відповідно до якого зокрема людина,  її права  та  свободи визнаються    найвищими   цінностями   та   визначають   зміст   і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип  з  урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. 
Європейська Конвенція про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція)  , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР  від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України  є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1  ст.6 Конвенції  , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Згідно статті 1 Першого протоколу  до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Отже, вищевказана норма  гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та  п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року  ).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelasv. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgov. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (див.   рішення у справі "Кечко проти України»   (Kechko v. Ukraine), згадане вище, пункт 23).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої  інстанції

Апеляційний суд, враховуючи принципи верховенства права, належного врядування, презумпції правомірності дій платника податків , практику ЄСПЛ , як джерело права,  приходить до висновку щодо відсутності  підстав для задоволення позову та вважає помилковим зворотній висновок суду 1-ої інстанції, так як відповідач, відмовляючи в складанні нової довідки позивачу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, враховуючи , що п.п. 1, 2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45, втратили чинність лише з 05 березня 2019 року, як того і вимагає ч.2   ст. 265 КАС України.
Апеляційний суд звертає увагу,що на момент складання довідки про грошове забезпечення Постанова № 45 була чинною та не скасованою, отже складання довідки та перерахунок пенсії позивача в період з 01 березня 2018 здійснено відповідно чинного на вказаний період законодавства.
Так, Порядок № 45 не передбачає надсилання довідок уповноваженим органом до головних управлінь Пенсійного фонду України за вимогою осіб, які отримують пенсію на підставі   Закону України № 2262-XII.
При цьому, ані Порядок № 45, ані жоден інший нормативно-правовий акт не наділяє уповноважений орган, що видає довідки про розмір грошового забезпечення, повноваженнями самостійно встановлювати розміри грошового забезпечення осіб, звільнених з військової служби, віднімати чи додавати до розміру вказаного у довідці грошового забезпечення окремі види грошового забезпечення.
Доводи апеляційних скарг є обґрунтованими та  спростовують висновки суду першої інстанції .

(2) Висновки апеляційного суду: 

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права(ч.1-2 ст.308 КАС України , в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Суд апеляційної інстанції доходить до висновку , що неправильне застосування  судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до  неправильного вирішення справи , та про  наявність  підстав для задоволення апеляційних скарг , скасування   рішення    суду 1-ої інстанції  та ухвалення нового судового рішення – про відмову у  задоволенні позову.
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст.6 Першого  протоколу  Європейської Конвенції про захист  прав людини та основоположних  свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 139, 242, 271, 272, 286, 292, 308,311,315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2019 року –  скасувати. 
Ухвалити по справі нове судове рішення :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та не підлягає   оскарженню  в касаційному порядку , крім випадків , встановлених ст.328 КАС України.

Повне рішення складене та підписане     12.06.2020 року

Головуючий суддя 	 	Кравець О.О.	
Судді	    	Домусчі С.Д.   Коваль М.П.