ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/334/20 Справа № 185/9700/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи стягнення з 26.01.2006 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист № 2-2118 від 16.02.2006 року.

Проте, починаючи з 26.01.2006 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідач сплачував аліменти нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Останній раз відповідач сплачував аліменти у червні 2018 року в сумі 1 500,00 грн., до цього у квітні 2018 року в сумі 1 300,00 грн. На даний час сума заборгованості не зменшилась. Державним виконавцем не застосовувалися до відповідача штрафи у зв`язку з несплатою аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.06.2018 року складає 74 602,00 грн.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-2118 від 16.02.2006 року в розмірі 44 938,82 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 44 938,82 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 44 938,82 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 30 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення заборгованості по аліментах та пені.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що у провадженні Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходився виконавчий лист № 2-2118, виданий 16.02.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку.

Постановою державного виконавця від 24.10.2018 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п.7 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", нарахована загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.06.2018 року в розмірі 74 602,00 грн.

Згідно з уточненим розрахунком, наданим Павлоградським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, з урахуванням часткового погашення заборгованості, за виконавчим листом № 2-2118 від 16.02.2006 року загальна заборгованість станом на 26.06.2018 року складає 44 938,82 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 44 938,82 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 30 000,00 грн., суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч.3 ст. 195 СК України Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У частині восьмій цієї статті зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Відповідно до положень частини 4, 8, 11 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів а три місяці, виконавець роз`яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України "Про виконавче провадження" та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки вона стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів. Суд лише розглядає спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, проте не стягує таку заборгованість, оскільки стягнення заборгованості віднесено до повноважень виконавця.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі, яка переглядається, розмір заборгованості із сплати аліментів сторонами оспорюється, а тому висновок суду першої інстанції у частині вирішення позову про стягнення заборгованості зі сплати аліментів є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Як убачається з матеріалів справи, згідно довідки Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області розмір заборгованості із сплати аліментів станом на 26.06.2018 року складає 44 938,82 грн., а тому пеню слід було нараховувати саме від такої суми заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.

Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд першої інстанції застосував саме таке правило та реалізував своє право на зменшення розміру пені, дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами та здійснивши їх правову оцінку відповідно до частини другої статті 196 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи в суді.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою правильно відповідно до наведеної методики розраховано розмір пені за весь час прострочення сплати відповідачем аліментів. Але оскільки її розмір значно перевищує розмір заборгованості за аліментами, суд першої інстанції обґрунтовано, правильно застосувавши положення частини другої статті 196 СК України, а також наявність у відповідача малолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зменшив розмір неустойки до 30 000,00 грн., що буде відповідати принципу розумності і справедливості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до наданої відповідачем довідки про доходи № 26, виданої ТОВ "АТП "Кортеж", із заробітної плати ОСОБА_1 у період з січня 2017 року по червень 2017 року здійснювались відрахування на сплату аліментів на підставі виконавчого провадження № 17328244 на загальну суму 7 945,25 грн.

Щомісячні відрахування на сплату аліментів складались із сум, які йшли на погашення заборгованості по виконавчому провадженні (25%) та суми на утримання чергових аліментних платежів, що було враховано державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості та підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с.159).

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції невірно застосовано річний строк позовної давності для пені, яка розрахована за період з січня 2016 року по травень 2018 року, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Як установлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, згідно наданого державним виконавцем уточненого розрахунку заборгованості убачається, що в період з січня 2016 року по 01.04.2019 року, за який позивачка просить стягнути неустойку, відповідачем сплачувалися аліменти у вересні 2016 року, листопаді 2016 року, а також щомісячно з січня 2017 року по лютий 2018 року, що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку, тому перебіг річного строку позовної давності переривався.

Таким чином, судом було вірно розраховано розмір пені на час ухвалення рішення, оскільки заборгованість по аліментах на той час існувала.

Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо невірного розрахунку пені колегія суддів відхиляє, оскільки він ґрунтується на заборгованості наявній станом на 26.06.2018 року, належних доказів сплати аліментів у вказаний період матеріали справи не містять, а розрахунок проведений у відповідності до норм чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що апеляційний суд об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін врахував при встановленні доведеності вини відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати понесені сторонами у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко