П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
19 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1572/19	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив  скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 19 лютого 2019 року № Ф-99-00.
В обґрунтування позову зазначив, що прийняттю Вимоги повинна була передувати документальна перевірка, але відповідач такої перевірки не провів, відповідного акту не склав. Відсутність акту перевірки унеможливлює встановлення періоду, за який нарахований єдиний внесок. На переконання позивача, фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, повинні сплачувати єдиний внесок виключно у випадку отримання доходу, тоді як він з 2010 року підприємницьку діяльність не здійснює, що виключає нарахування єдиного внеску, а з травня 2019 року підприємницька діяльність ним взагалі припинена.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач з лютого 2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на загальній системі оподаткування та у відповідному періоді підприємницьку діяльність не зупиняв , на нього поширюється встановлений законодавством обов`язок зі сплати єдиного внеску у визначених розмірах. З огляду на те, що наявність за позивачем недоїмки зі сплати єдиного внеску підтверджена належними доказами, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для скасування рішення відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи порушення норм матеріального та процесуального  права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення та постановити нове про задоволення  позову.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив,   що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а тому відсутність вказаного доходу виключає обов`язок зі сплати внеску за звітний період. Разом з цим, судом першої інстанції помилково не враховано, що обов`язок доведення правомірності оспорюваного рішення покладається на відповідача. З огляду на те, що під час розгляду справи відповідачем не надано належних і допустимих доказів обґрунтованості своїх вимог зі сплати недоїмки, у тому числі акту перевірки з відповідного питання, належного розрахунку боргу, нарахування у вимозі не можуть вважатись правомірними.
Головне управління ДФС у Миколаївській області не скористалось правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Враховуючи відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 з 04 лютого 2003 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на загальній системі оподаткування.
19 лютого 2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області прийняло Вимогу №Ф-99-00, якою позивачу нараховано недоїмку з єдиного внеску на суму 18 276,72 грн. 
Згідно розрахунку податкового органу станом на 1 квітня 2019 року позивачу нарахований єдиний внесок в сумі 8 448,0 грн. за 2017 рік і 2 457,18 грн. щокварталу за 2018 рік.
Не погодившись із нарахуванням єдиного внеску, позивач оскаржив Вимогу до ДФС України, яка своїм рішенням від 26 квітня 2019 року залишила скаргу без задоволення, а Вимогу без змін.
Законність  вимоги про сплату боргу (недоїмки) є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010  року №2464-VI (далі – Закон №2464-VI)  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6  Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За приписами ч.1 ст.7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Отже, ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в незалежності від системи оподаткування, встановлено мінімальний розмір суми єдиного внеску, який не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску.
Разом з цим, згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої  статті 4 цього Закону, - календарний рік.
Частиною 12 ст. 9  Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до п. 10 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 року за №449 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953), обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.
Згідно із п.п. 1, 2 Розділу VI Інструкції №449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.
Відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Відповідно до п. 4 Розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Таким чином, Законом передбачений обов`язок фізичної особи-підприємця сплачувати єдиний внесок незалежно від отримання доходу у розмірі не меншому мінімального страхового внеску.
Отже, мінімальний розмір обов`язкового платежу прямо визначений Законом і не залежить від подання чи не подання платником податків відповідної звітності, або здійснення нарахувань контролюючим органом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що позивачвпродовж 2017-2018 років перебував на обліку в Управлінні як фізична особа - підприємець, , а тому має дотримуватись правил щодо нарахування та сплати єдиного внеску у встановленому розмірі, навіть якщо доходу від такої діяльності протягом всього періоду ним отримано не було.
Разом з цим, в інформаційній системі органу доходів і зборів відображаються відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені Законом.
Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.
Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 визначено порядок: ведення інтегрованої картки платника та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.
Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, є такою ж самостійної підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.
Так, згідно даних облікової картки платника податку, станом на квітень 2019 року за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску у сумі 18 276,72 грн.
Доказів сплати вказаного збору у період, з якого утворилась заборгованість, позивачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження не надано.
Факт не сплати єдиного внеску за відповідний період не заперечується позивачем.
Враховуючи викладене, оскільки позивач не виконав свій обов`язок щодо сплати єдиного внеску, ці обставини підтверджуються відповідними інформаційними даними контролюючого органу, які в свою чергу не потребують додаткової перевірки, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що винесення оспорюваної вимоги відбулось обґрунтовано та на законних підставах, у зв`язку із чим обставини для її скасування відсутні.
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 07 червня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст.  308,  311,316,  320,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.