ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006129 пров. № А/857/1961/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді –                                     Макарика В.Я.

суддів –                                                        Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Грень Н.М., м. Львів) у справі № 1.380.2019.006129 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

                                                    В С Т А Н О В И В:          

18 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області в якому просив визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 , та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01.10.2014 року. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області поновити ОСОБА_1 , та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень та здійснивши відшкодування витрат, з дати обмеження норм споживання з 01.10.2014 року і довічно.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області в частині позовних вимог про  визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області щодо обмеження норм споживання пільг ОСОБА_1 , та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива з 01.10.2014 по 17.05.2019 та зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області поновити ОСОБА_1 , та членам його сім`ї безтермінового (довічного) права на 75- відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, та без урахування середньомісячного сукупного доходу сім`ї, виконавши для цього всі необхідні дії в межах його повноважень та здійснивши відшкодування витрат, з дати обмеження норм споживання з 01.10.2014 по 17.05.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Ужгородським ОМВК Закарпатської області, яке є безтермінове, дійсне на всій території України, а відтак, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.
З 01.10.2014 надання пільг, які були встановлені законодавством України для ветеранів війни, - учасників бойових дій, було змінено позивачу, а саме - зменшені норми споживання комунальних пільг у зв`язку із змінами у законодавстві, про що його не було повідомлено.
У жовтні 2019 року позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної адміністрації про повернення пільг у розмірі 75% від загальної норми споживання.
Листом №05-1181 від 29.10.2019 Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної адміністрації повідомило позивачу, що останньому надається пільга згідно норми визначеної Законом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність вчинених дій.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповівдно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до положень пунктів 4-6 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” учасникам бойових дій надаються такі пільги: 75-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 75-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю); 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 “Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування” встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: за наявності газової плити та газового водонагрівача - 10,5 куб. метрів на одну особу на місяць; для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб метри на одну особу на місяць; 70 кВтг на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт-г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт-г на місяць.
З урахуванням положень зазначеної постанови Кабінету Міністрів України відповідач дійшов висновку, що вона є основним нормативно-правовим актом, яким установлено соціальну норму житла та соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг.
Колегія суддів зазначає, що положення пунктів 4-6 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” є чинними, у даній статті закону не передбачено можливість Кабінетом Міністрів України встановлювати обмеження зазначених пільг, що передбачені Законом.
Враховуючи наведене, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що положення зазначеної постанови Уряду є обов`язковими для застосування у даних спірних правовідносинах.
Крім того, помилковим є посилання суду першої інстанції на висновки колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, викладені постанові від 20 березня 2018 року у справі №826/12439/16, оскільки у даній постанові спірні правовідносини стосувались пільг, передбачених для учасників війни, тобто положень статті 14 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, отже це джерело не є ревалентним у спірних правовідносинах.
Отже, підставними є покликання апелянта на неправомірність дій відповідача щодо обмеження його права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання.
Відповідно до ст.2 вищезгаданого Закону, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. 
Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.
За визначенням, яке міститься у частині четвертій статті 4 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”, нормативи споживання - розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг.
Відповідно до статті 9 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.
До державних соціальних нормативів належать:
- гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України “Про житлово-комунальні послуги”, залежно від отримуваного доходу;
- соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам;
- показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.
Статтею 5 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.
Законом України №79-VІІІ “Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин” від 28.12.2014 року Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України були доповнені пунктом 26, яким установлено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 і 16 Закону № 3551- ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, приведені норми законів свідчать, що до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і норм споживання.
Отже, системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави колегії суддів  стверджувати, що законодавством України не передбачено надання позивачу права на 75-відсоткову знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг, а також палива без обмежень норм споживання, оскільки Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” як у редакції, чинній на момент отримання статусу позивачем учасника бойових дій, так і в редакції чинній на момент його звернення із заявою до відповідача про повернення пільг передбачено надання таких пільг саме в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких у відповідності до вимог статті 5 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” надано Кабінету Міністрів України.
Зважаючи на викладені обставини та приведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що зібраними у справі доказами підтверджуються фактичні обставини стосовно протиправного ненадання відповідачем пільг в оплаті житлово –комунальних послуг ОСОБА_1 , передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з 18 травня  2019 року.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи в сукупності, а відтак дійшов помилкового висновку про  відмову у задоволенні адміністративного позову.  
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак  апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду  скасувати з прийняттям нового про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст.325, ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-
          
                                                    П О С Т А Н О В И В:    
        
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року у справі №1.380.2019.006129 - задовольнити частково.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року скасувати, прийняти постанову, якою адміністративний позов   ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області щодо обмеження пільг ОСОБА_1 щодо передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” з 18 травня 2019 року.
Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької районної державної адміністрації Львівської області поновити з 18 травня 2019 року надання пільг ОСОБА_1 передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України з урахуванням пункту 3 розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич