Постанова
Іменем України
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 658/3308/17
провадження № 61-14706св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Херсонської області у складі колегії суддів: Семиженка Г. В., Базіль Л. В., Бугрика В. В., від 01 лютого 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У  вересні  2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним.
 
В обґрунтування позову вказав, що 06 січня 2017 року завідувачем відділення анестезіології та інтенсивної терапії Каховської центральної районної лікарні Херсонської області Могилком О. О. у присутності сестри-господарки                   ОСОБА_4 та працівника цієї ж лікарні - електрогазозварювальника                      ОСОБА_5 був посвідчений заповіт його матері ОСОБА_6 , складений з її слів та особисто підписаний нею. ІНФОРМАЦІЯ_1     ОСОБА_6 померла.
На його звернення до Каховської районної нотаріальної контори Херсонської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 03 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю відомостей щодо присутності свідків при посвідченні цього заповіту відповідно до вимог статті 1253 ЦК України.
Оскільки у зв`язку з юридичною необізнаністю медпрацівників лікарні у заповіті не було зазначено двох свідків, які фактично були присутніми при його складанні, позивач просив визнати дійсним вказаний заповіт.
 
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень
 
Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області                                   у складі судді Терещенка О. Є. від 31 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано дійсним заповіт, складений 06 січня 2017 року у Каховській центральній районній лікарні Херсонської області ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_1 , посвідчений черговим лікарем-анестезіологом відділення анестезіології та інтенсивної терапії Каховської центральної районної лікарні Херсонської області Могилком О. О.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний заповіт був складений в письмовій формі уповноваженою особою, в присутності свідків, його зміст відповідає волі спадкодавця, а тому цей односторонній правочин є таким, що відповідає вимогам закону.
 
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , скасовано рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 31 жовтня                      2017 року та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з огляду на положення статті 1257 ЦК України спірний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, зокрема, посвідчений особою із зазначенням посади, яка не входить до переліку посад з повноваженнями посвідчувати заповіт, у заповіті відсутні дані щодо свідків та їх підписи. Нікчемність цього заповіту виключає можливість визнання його дійсним на підставі статті 219 ЦК України, оскільки справжню волю спадкодавця щодо розпорядження спадковим майном неможливо перевірити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду,   ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.  
 
Касаційна скарга мотивована тим, що спірний заповіт був складений в письмовій формі уповноваженою особою, в присутності свідків, його зміст відповідає волі спадкодавця, що підтверджено, зокрема, показами свідків, допитаних у суді першої інстанції. Незначні порушення форми вказаного заповіту не свідчать про відсутність волі заповідача на розпорядження своїм майном на користь позивача.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14 квітня 2020 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно із заповітом від 06 січня 2017 року ОСОБА_6 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде належати їй за законом на день її смерті                  своєму сину ОСОБА_1
 
Відповідно до листа Каховської центральної районної лікарні від 10 серпня 2017 року № 821 ОСОБА_6 перебувала на лікуванні у лікарні з 02 січня 2017 року по 12 січня 2017 року. 06 січня 2017 року завідуючим відділенням анестезіології та інтенсивної терапії лікарні Могилком О. О. , який у відповідності до графіку чергувань на січень 2017 року перебував у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії в якості чергового лікаря-анестезіолога, в присутності сестри господарки ОСОБА_4 та працівника лікарні електрогазозварювальника ОСОБА_5 був посвідчений заповіт                      ОСОБА_6 , який записаний зі слів останньої та особисто був підписаний нею (а.с. 12-14).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.
 
На звернення ОСОБА_1 до Каховської районної нотаріальної контори Херсонської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом 03 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії у зв`язку із невідповідністю заповіту, складеного 06 січня 2017 року ОСОБА_6 , вимогам закону.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
 
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
 
Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті             215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
 
Відповідно до частин першої - третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. 
 
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У тексті заповіту заносяться відомості про особу свідків.
 
Відповідно до положень статей 1252, 1253 ЦК України заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, може бути посвідчений при свідках головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, при цьому свідків має бути не менша двох, вони повинні зачитати заповіт вголос та поставити свої підписи на ньому, до тексту заповіту заносяться відомості про особу свідків.
 
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його оформи та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 1257 ЦК України).
 
Встановивши, що текст заповіту ОСОБА_6 , яка 06 січня 2017 року перебувала на лікуванні у Каховській центральній районній лікарні, посвідчений черговим лікарем цієї лікарні, не містив даних про його посвідчення у присутності свідків, прочитання ними вголос цього заповіту, відомостей про їх особу, а також їх підписів, суд апеляційної інстанції  дійшов правильного висновку, що складений ОСОБА_6 заповіт за змістом і формою не відповідає вимогам статей 1252,1253 ЦК України, а тому на підставі частини першої статті 1257 ЦК України обґрунтовано вказав про його нікчемність. 
 
Згідно із положеннями статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.
 
Відповідно до змісту пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не допускається визнання дійсним заповіту, який є нікчемним у зв`язку з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення, оскільки норми глави 85 ЦК України не передбачають можливості визнання заповіту дійсним.
 
Ураховуючи, що при складанні заповіту та його посвідченні не було дотримано процедури, регламентованої ЦК України, що обумовлює його нікчемність та можливість перевірити справжню волю спадкодавця на розпорядження своїм майном, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1
 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідків колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки пояснення свідків не свідчать про правомірність складання та посвідчення заповіту і не є належним доказом на підтвердження волевиявлення ОСОБА_6 на складання нею заповіту, про дійсність якого заявлено позов.
 
Інші доводи касаційної скарги були предметом розгляду суду та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи. Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, що знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду Херсонської області                                 від 01 лютого 2018 року- без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
                                                                                                           
О. М. Осіян 
                                                                                                        
Н. Ю. Сакара