Постанова 
Іменем України
       
06 травня  2020 року
м. Київ
 
справа № 639/11329/13-ц
провадження № 61-14069св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,	Олійник А. С., Яремка В. В.,	
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2 , Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, 
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року в складі судді Баркової Н. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 21 червня 2019 року в складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Маміної О. В.,
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У червні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ТОВ «СП «Юстиція»), ОСОБА_2 , Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - Міжрайонний ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу та додатків до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. 
 
Позов мотивований тим, що 07 травня 2013 року він подав заяву про участь у прилюдних торгах з продажу нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Початкова вартість зазначеного вище нерухомого майна була визначена в сумі 319 800,00 грн. 
 
Звертав увагу на те, що в день проведення торгів, він, будучи присутнім на них, запропонував придбати лот за ціною 1 200 000,00 грн, проте його пропозиція не була внесена до протоколу проведення прилюдних торгів, відповідно і не була врахована під час визначення переможця цих торгів.
 
Вважав, що був порушений порядок проведення прилюдних торгів, передбачений Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення). Також зазначав, що було порушено порядок оформлення кінцевих результатів торгів, відсутні докази того, що ОСОБА_3 погодився сплачувати ціну предмету торгів після відмови ОСОБА_4 , а тому в ОСОБА_2 не має законних підстав бути переможцем, адже її пропозиція придбати майно є значно нижчою, ніж пропозиція позивача.
 
Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсними протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 14 травня 2013 року, додаток до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 29 травня 2013 року, додаток до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 12 червня 2013 року з продажу зазначеної вище нежитлової будівлі. Також просив визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. 21 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 щодо нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсними протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 14 травня 2013 року, додаток до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 29 травня 2013 року, додаток до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 12 червня 2013 року; визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. 21 червня 2013 року на ім`я ОСОБА_2 щодо нежитлової будівлі, розташованої  за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення оспорюваних позивачем прилюдних торгів була порушена як процедура їх проведення та оформлення результатів, так і право позивача на повноцінну і результативну участь у прилюдних торгах, про що позивачем неодноразово зазначалось в позові та в заявах, з якими він звертався до правоохоронних органів після проведення торгів.
 
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2019 року стягнуто з відповідачів по 222,07 грн з кожного на користь позивача сплачений ним судовий збір за подачу позову та заяви про уточнення позовних вимог у загальному розмірі 661,21 грн.
 
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню в рівних частках з відповідачів.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 21 червня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області залишено без задоволення, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що, установивши, що переможцем оспорюваних торгів було визначено третього учасника ОСОБА_2 , яка запропонувала найнижчу ціну, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені дії порушують порядок проведення торгів та не відповідають вимогам частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 7.1, 7.2, 7.3 Тимчасового положення.
 
Апеляційним судом також зазначено, що оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року скасуванню не підлягає, то підстави для скасування додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року, яким було вирішено питання про розподіл судових витрат, відсутні.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційних скарг та позиція інших учасників справи
 
У липні 2019 року Міжрайонний ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від  21 червня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Зазначає, що суди дійшли помилкового висновку про те, що визначення переможцем оспорюваних прилюдних торгів третього учасника ОСОБА_2 , яка запропонувала найнижчу ціну, є порушенням порядку проведення торгів та  підставою для визнання їх недійсними, оскільки чинним на час проведення торгів законодавством не було передбачено максимальної кількості їх учасників та не визначено, що переможцем торгів може бути лише перший або другий їх учасник, які запропонували найвищу ціну.
 
Судами попередній інстанцій не враховано, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не здійснили повної оплати за придбане майно, організатором прилюдних торгів було правильно визначено переможцем наступного учасника, який запропонував найвищу ціну, тобто ОСОБА_2 , яка здійснила повний розрахунок за придбане нею на прилюдних торгах нерухоме майно. Тільки за умови, якщо ОСОБА_2 не внесла б повної оплати за придбане нею майно, торги вважались би такими, що не відбулися. Проте ці обставини не були враховані судами.
Не вважаючи доведеним той факт, що ОСОБА_1 здійснював цінову пропозицію на оспорених ним торгах, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що права останнього порушені, ґрунтуючи свій висновок на припущеннях.
 
У липні 2019 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку також надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21  червня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Зазначає, що, встановивши недоведеність позивачем внесення ним цінових пропозицій на оспорених торгах, апеляційний суд безпідставно залишив без змін рішення суду першої інстанції, вийшовши при цьому за межі позовних вимог.
 
Так, звертаючись до суду з зазначеним вище позовом, ОСОБА_1 просив визнати дійсними прилюдні торги, протоколи їх проведення та свідоцтво про придбання спірного нерухомого майна ОСОБА_2 з підстав не внесення його цінових пропозицій до протоколу проведення прилюдних торгів. Посилаючись на ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову. Разом з тим апеляційний суд, встановивши відсутність доказів про внесення позивачем  цінових пропозицій, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку із порушенням процедури проведення прилюдних торгів - продажу арештованого майна третьому учаснику торгів за найнижчою ціною, не звернувши уваги на підстави подачі позову. Змінюючи правові підстави для задоволення позову, апеляційний суд не змінив мотивувальну частину рішення, при цьому не звернув уваги на те, що у зв`язку із відсутністю цінових пропозицій позивача, його права, проведенням оспорених торгів не порушено. Проте оскаржуваними рішеннями порушено права та інтереси чоловіка відповідача - ОСОБА_5 , який до участі в справі залучений не був. 
 
Також відповідач зазначає, що в порушення вимог процесуального закону судом першої інстанції також не було залучено до участі у справі приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В., яка засвідчила право власності відповідача на придбане на прилюдних торгах нерухоме майно.
 
У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив на зазначені вище касаційні скарги, у якому зазначає про безпідставність доводів заявників та правильність висновків судів попередніх інстанцій.
 
Вважає безпідставним посилання заявників в касаційних скаргах на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року в справі № 639/8469/14-ц, яким встановлено відсутність порушень під час проведення оспорюваних позивачем прилюдних торгів, оскільки це рішення не є преюдиційним у цій справі. У зазначеній вище справі судом  не перевірялось дотримання вимог частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 7.2., 7.3. Тимчасового положення під час проведення прилюдних торгів 14 травня 2013 року, при цьому ОСОБА_1 не брав участі в цій справі.
 
Такими, що не заслуговують на увагу, вважає також доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про незалучення до участі в справі її чоловіка та приватного нотаріуса, оскільки оскаржуваними судовими рішення питання про права та обов`язки нотаріуса не вирішувались, а чоловік відповідача був присутнім під час розгляду справи у суді першої інстанції як вільний слухач, тобто знав про зазначений вище спір. Проте, відповідач в суді першої інстанції не заявляла клопотання про залучення його до участі у справі, не надавала докази про те, що спірне майно придбане нею за кошти подружжя та взагалі не вказувала про те, що результат вирішення спору може вплинути на права та інтереси її чоловіка.
 
Щодо доводів заявників про те, що оспорюваними позивачем прилюдними торгами його права та інтереси не порушено, представник останнього вважає їх також безпідставними, оскільки апеляційним судом правильно зазначено, що у разі визнання торгів такими, що не відбулися ОСОБА_1 мав би можливість брати участь у повторних торгах з урахуванням, зокрема, того, що нерухоме майно на повторні прилюдні торги виставляється за зниженою ціною. Матиме таку можливість позивач також і у разі визнання результатів прилюдних торгів недійсними. 
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 25 липня 2019 року касаційні скарги  ОСОБА_2 і Міжрайонного ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, витребувано матеріали цивільної справи № 639/11329/13-ц та надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міжрайонного ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 червня 2019 року, надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу.
 
У вересні 2019 року матеріали справи № 639/11329/13-ц надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи за її участю, а також за участю її представника; справу № 639/11329/13-ц  призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону               № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин, розгляд зазначених вище касаційних скарг здійснюється Верховним Судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі  - ЦПК України) в редакції, чинній на час її подання, тобто до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційних скарг, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційних скарг, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані відповідачами судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
 
Судами встановлено, що 15 квітня 2013 року між Жовтневим ВДВС Харківського міського управління юстиції (далі - МУЮ) та Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), правонаступником якого є ТОВ «СП «Юстиція», укладено договір про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки), за умовами якого відділ передає спеціалізованій організації нерухоме майно, арештоване державним виконавцем, а ПП «СП «Юстиція» надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації майна у порядку, встановленому нормативно-правовими актами України. 
 
Згідно з пунктом 1.3 зазначеного вище договору на прилюдні торги передається нерухоме майно за наступною характеристикою: нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 198,4 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці 0,05 га, розташованій за адресою:  АДРЕСА_1 . 
 
07 травня 2013 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок отримувача 
ПП «СП Юстиція» гарантійний внесок за участь у прилюдних торгах за лотом № 1 у розмірі 15 990,00 грн, що підтверджено копією квитанції № 168941688.
 
14 травня 2013 року ОСОБА_1 подана заява № 161 про участь у прилюдних торгах, що призначені на 14 травня 2013 року, в якій позивач просить дозволити взяти участь у прилюдних торгах з реалізації нежитлової будівлі, розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 , стартова ціна лота 319 800,00 грн. 
 
Також заяви про участь у прилюдних торгах були подані: 13 травня 2013 року ОСОБА_2 (заява № 160), 14 травня 2013 року ОСОБА_4 (заява № 163), та ОСОБА_3 (заява № 162).
 
На прилюдних торгах з реалізації майна, що відбулись 14 травня 2013 року, були зареєстровані наступні учасники торгів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,             ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом  (а. с. 36 т.1).
 
У протоколі проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) від 14 травня 2013 року № 94-02/176/13/і (а. с. 37, т. 1) зазначено місце їх проведення, номер лоту (№ 1), назва і характеристика лоту, стартова ціна - 319 800,00 грн та ціна продажу - 2 000 000,00 грн. 
 
Також в протоколі зазначені пропозиції покупців: 1) ОСОБА_2 - 320 000, 00 грн; 2) ОСОБА_4 - 1 250 000,00 грн; 3) ОСОБА_3 - 1 300 000,00 грн; 4)   ОСОБА_4 - 1 400 000,00 грн; 5) ОСОБА_3 - 1 450 000,00 грн; 6)   ОСОБА_4 - 2 000 000,00 грн. Переможцем прилюдних торгів зазначений ОСОБА_4 . 
 
Крім того, в протоколі зазначені суми та номери рахунків, на які переможцю потрібно внести кошти за придбане нерухоме майно протягом 10 банківських днів з дня затвердження протоколу. Протокол затверджено 14 травня 2013 року та підписано ліцитатором ОСОБА_7 та переможцем торгів ОСОБА_4.
 
28 травня 2013 року ПП «СП Юстиція» направлено ОСОБА_3 повідомлення про те, що визначений 14 травня 2013 року переможець прилюдних торгів ОСОБА_4 не здійснив повної оплати за придбане ним з прилюдних торгів майно у зазначений в протоколі строк, а тому на підставі частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_3 оголошується переможцем прилюдних торгів, що відбулись 14   травня 2013 року за вказаним лотом, оскільки був наступним учасником, що запропонував найвищу ціну, не нижчу за початкову ціну продажу, а саме - 1 450 000,00 грн. 
 
Заявою від 29 травня 2013 року ОСОБА_3 підтвердив свою згоду стати переможцем зазначених вище прилюдних торгів.
 
29 травня 2013 року ПП «СП Юстиція» затверджено додаток до протоколу             № 94-02/176/13/і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки), в якому зазначено місце проведення, номер лоту 1, назва і характеристика лоту, стартова ціна - 319 800,00 грн та ціна продажу в розмірі
1 450 000,00 грн. Переможцем прилюдних торгів вказаний ОСОБА_3 , якому запропоновано внести грошові кошти за придбане ним нерухоме майно протягом 10 банківських днів з дня затвердження протоколу. Протокол підписано ліцитатором ОСОБА_7 та переможцем торгів ОСОБА_3.
 
12 червня 2013 року директором ПП «СП Юстиція» направлено ОСОБА_2 повідомлення про те, що учасник, який був визнаний переможцем 14 травня 2013 року, не здійснив повної оплати за придбане ним з прилюдних торгів майно у вказаний строк, наступний учасник, що запропонував найвищу ціну за вказане майно і був визнаний переможцем прилюдних торгів, також не здійснив повної оплати за придбане ним з прилюдних торгів майно у вказаний строк, а тому на підставі частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_2 оголошується переможцем прилюдних торгів, що відбулись 14 травня 2013 року за зазначеним вище лотом, оскільки була наступним учасником, що запропонував найвищу ціну, не нижчу за початкову ціну продажу, а саме - 320 000,00 грн. Повідомлення отримано ОСОБА_2 12 червня 2013 року. Заява ОСОБА_2 про згоду стати переможцем прилюдних торгів відсутня.
 
12 червня 2013 року директором ПП «СП Юстиція» затверджено додаток до протоколу № 94-02/176/13/і-2 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки), в якому зазначено місце проведення, номер лоту, назва і характеристика лоту, стартова ціна 319 800,00 грн та продажна ціна 320  000,00 грн. Переможцем прилюдних торгів зазначена ОСОБА_2 , якій запропоновано внести на вказані в додатку до протоколу номери рахунків грошові кошти за придбане майно протягом 10 банківських днів з дня затвердження додатку до протоколу.
 
12 червня 2013 року ОСОБА_2 сплатила 275 200,00 грн за лот № 1 згідно з додатком до протоколу №94-02/176/13/і-2 на рахунок отримувача Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ та додаткову сума винагороди в розмірі 28 810, 00 грн на рахунок отримувача ПП «СП «Юстиція», що підтверджено копіями відповідних квитанцій.
 
21 червня 2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. посвідчено свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на житлову будівлю, розташовану за адресою:  АДРЕСА_1 , яка придбана останньою з прилюдних торгів за ціною 320 000,00 грн.
Відповідно до копії договору від 14 травня 2013 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_10 (інвестором) та ФОП  ОСОБА_1 (реципієнтом), інвестор, у разі якщо реципієнт набуде право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті перемоги на прилюдних торгах, зобов`язується надати реципієнту грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн для його реконструкції. Реципієнт зобов`язується реалізувати та використати вказані інвестиції з метою реконструкції зазначеного  вище нежитлового приміщення з метою розширення бізнесу та отримання прибутку.
 
Також судами встановлено, що 04 червня 2013 року ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою про вчинення службовою особою ПП «СП Юстиція» кримінального правопорушення, в якому вказував на обставини, аналогічні викладеним в позові. Копія заяви адресована ОСОБА_1 органам  прокуратури.
 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2016 року в справі № 639/8469/14-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_11 до                      ПП «СП «Юстиція», правонаступником якого є ТОВ «СП «Юстиція», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання недійсними прилюдних торгів. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_11 , суд першої інстанції виходив з того, що прилюдні торги проведено без порушень положень статті 45 Закону України «Про іпотеку».
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.
 
Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.
 
Порядок реалізації предмета іпотеки визначений статтею 41 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якою реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
 
Якщо покупець не внесе всієї належної до сплати суми в десятиденний строк, гарантійний внесок йому не повертається, а наступний учасник, що запропонував найвищу ціну, не нижчу за початкову ціну продажу, оголошується переможцем прилюдних торгів. За його відсутності або відмови прилюдні торги оголошуються такими, що не відбулися (частина третя статті 46 Закону України «Про іпотеку»).
 
Відповідно до пункту 7.1. Тимчасового положення, в редакції чинній на час проведення прилюдних торгів, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця; якщо жоден із покупців не запропонував ціну вищу за стартову ціну лота; несплати в установлений термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. 
 
У такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим Положенням. 
 
Якщо прилюдні торги не відбулися у зв`язку з несплатою в установлений термін переможцем торгів належної суми за придбане майно, державний виконавець у триденний строк з моменту закінчення строку перерахування коштів повідомляє про це спеціалізовану організацію (пункт 7.2 Тимчасового положення).
 
Системний аналіз зазначених вище вимог спеціального законодавства дає підстави дійти висновку про те, що, якщо переможець прилюдних торгів і наступний учасник не сплатив всієї належної суми за придбане майно, то прилюдні торги підлягають оголошенню такими, що не відбулися, а оголошення переможцем прилюдних торгів третього й послідуючих учасників прилюдних торгів, якими запропоновано найнижчу ціну, є порушенням порядку проведення торгів й такі дії не відповідають вимогам частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку».
 
Подібна за змістом правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року № 6-2567цс16.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг
 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши наявні у справі докази та давши їм належну оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оголошення переможцем прилюдних торгів третього учасника прилюдних торгів - ОСОБА_2 , яка запропонувала найнижчу ціну за лот, є порушенням порядку проведення прилюдних торгів та вимог частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку».
 
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 28 лютого 2018 року в справі № 463/6465/14 та у постанові від 18 жовтня              2018 року в справі № 903/145/18.
 
Доводи касаційних скарг про те, що прилюдні торги проведено з дотриманням вимог Тимчасового положення та Закону України «Про іпотеку» не заслуговують на увагу, спростовуються зазначеним вище та зводяться до неправильного розуміння заявниками норм матеріального права.
 
Посилання заявників на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.  Харкова від 06 грудня 2016 року в справі № 639/8469/14-ц встановлено відсутність порушень під час проведення прилюдних торгів, що відбулись 14 травня 2013 року, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не брав участі у цій справі, при цьому дотримання під час проведення торгів вимог частини третьої статті 46 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 7.2, 7.3 Тимчасового положення судом в межах цієї справи не перевірялось.
 
Аргументи касаційних скарг про те, що позивачем не доведено надання ним цінових пропозицій на оспорюваних прилюдних торгах та, як наслідок, не доведено порушення його прав за результатами проведення цих торгів, відхиляються Верховним Судом, оскільки позивачем було подано заяву про участь в прилюдних торгах та сплачено гарантійний внесок, а його намір придбати спірне нежитлове приміщення підтверджується, зокрема, інвестиційним договором. Таким чином, проведення прилюдних торгів з порушенням зазначених вище положень спеціального законодавства порушує право позивача на придбання спірного нежитлового приміщення на повторних прилюдних торгах. 
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивач пропустив спеціальну позовну давність були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, оскільки аналогічні доводи містила також і апеляційна скарга останньої. Встановивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду в межах трьохмісячного строку, встановленого Законом України «Про іпотеку» для оскарження результатів прилюдних торгів, апеляційний суд обґрунтовано відхилив ці доводи апеляційної скарги відповідача.
 
Також апеляційним судом обґрунтовано відхилено доводи апеляційної скарги  ОСОБА_2 про незалучення судом першої інстанції до участі у справі її чоловіка ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В., оскільки зазначені особи рішення суду першої інстанції не оскаржили та не позбавлені такої можливості, якщо вважають, що цим рішенням вирішено питання про їх права та обов`язки. Враховуючи зазначене вище, а також те, що незалучення цих осіб не призвело до неправильного вирішення спору судами попередніх інстанції, Верховний Суд відхиляє аналогічні доводи ОСОБА_2 , викладені в її касаційній скарзі.
 
Посилання ОСОБА_2 у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказував на порушення порядку проведення прилюдних торгів 14 травня 2013 року та відсутність підстав для визначення переможцем цих торгів ОСОБА_2. Обставини, на які посилався позивач, були встановлені апеляційним судом, крім аргументів позивача на внесення ним цінових пропозицій, які суд апеляційної інстанції не вважав доведеними. Проте апеляційним судом правильно зазначено, що зазначене не призвело до неправильного вирішення справи судом першої інстанції.
 
Не заслуговують на увагу також доводи касаційної скарги Міжрайонного ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області про те, що, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суди фактично не поновили жодних його прав та законних інтересів, оскільки позивач звертався з метою захисту, а не поновлення свого права, порушення якого ним доведено належними та допустимими доказами.
 
Аргументи касаційних скарг щодо наявності підстав для скасування додаткового рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року, яким було вирішено питання про судові витрати за результатом розгляду цієї справи, відхиляються Верховним Судом, як такі що не знайшли свого підтвердження. 
 
Інші доводи касаційних скарг є аналогічними доводам апеляційних скарг Міжрайонного ВДВС Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ в Харківській області та ОСОБА_2 , яким суд апеляційної інстанції надав належну праву оцінку та обґрунтовано відхилив їх. 
 
При цьому ці доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).
 
При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані відповідачами судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України, в редакції чинній на час подання касаційних скарг.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Оскільки у задоволенні касаційних скарг відмовлено, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_2 та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2018 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 червня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,                 є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	О. В. Ступак      	
Судді:	І. Ю. Гулейков      	
 	А. С. Олійник      	
 	Г. І. Усик  	
 	   	
 	В. В. Яремко