Номер провадження: 22-ц/813/994/20 
Номер справи місцевого суду: 509/2025/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року                                                                 м. Одеса 
       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб,що беруть участь у справі:
Позивач- ОСОБА_1 
Представник позивача- ОСОБА_2 
розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року про скасування забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 
-про розірвання договору підряду, повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА: 

В квітні 2019 року ОСОБА_1 з позовними вимогами до  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про розірвання договору підряду, повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди. Просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в сумі 714 770 грн. та 10000 грн. моральної шкоди.
       Одночасно просила суд забезпечити позовні вимоги шляхом:
- накладення арешту на земельну ділянку №  НОМЕР_1   з кадастровим номером 5123755800:02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 
-накладання арешту на земельну ділянку № НОМЕР_2 з кадастровим номером 5123755800:02:005:2555, загальною прощею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 квітня 2019 року  накладено арешт на земельну ділянку №  НОМЕР_1   з кадастровим номером 5123755800:02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ( а.с.48).
29.05.2019 року ОСОБА_6 подала заяву в котрій просила суд скасувати заходи забезпечення позову, посилаючись на те, що вона не є стороною оскаржуваного правочину, у неї не виникло жодних обов`язків відносно позивача, а предметом спору не є звернення стягнення ні на її майно, ні на спільне сумісне майно подружжя. Заявник зазначає, що накладення арешту на її нерухоме майно,без пред`явлення вимог про виділ в натурі частки три ОСОБА_7 зі спільного майна подружжя,не забезпечить реальний та ефективний захист прав позивача, а призвело лише до неправильного обмеження прав ОСОБА_3 .
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.04.2019 року, а саме скасувати арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1   з кадастровим номером 5123755800:02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .
31.07.2019 року   ОСОБА_1  звернулась до суду з  заявою про  забезпечення позову  шляхом накладення арешту на земельну ділянку №  НОМЕР_1   з кадастровим номером 5123755800:02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 .
05.08.2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області в якій просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року та прийняти рішення, яким відмовити в задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову.Вирішити питання про розподіл судових витрат.
Заявник зазначає, що предметом спору є грошова сума 714 770 грн. яка безпідставно набута відповідачами.Первинною вимогою є – розірвання Договору підряду щодо проведення внутрішніх оздоблювальних робіт,укладеного 03.12.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням його умов відповідачем. Вимоги щодо ОСОБА_8 заявлені з підстав ст.1212 ЦК України,як безпідставно набутого майна - цих грошових коштів, отриманих її чоловіком – ОСОБА_4 , в інтересах сімї, та відповідна грошова сума є спільною власністю подружжя.
Заявниця посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали районний суд:
-не встановлено наявність фактичних обставин, підтверджених доказами, які свідчать про вчинення Відповідачами дій, пов`язаних з реалізацією майна, яке може забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ;
-зроблено висновок, що оскільки ОСОБА_9 не є стороною Договору підряду то заходи забезпечення позову не можуть стосуватися до її майна, хоча у позовній заяві є й інші вимоги, які не стосуються розірвання договору;
-не взято до уваги наявність причинно-наслідкового зв`язку з задоволенням позовних вимог щодо розірвання Договору підряду та повернення безпідставно набутих Відповідачами коштів;
-не взято до увагу наявність у грошових коштів, переданих Позивачкою на виконання Договору підряду, статусу спільного сумісного майна;
-доведеність усіма доступними Позивачу доказами та недоведеність зворотного Відповідачем факту перебування земельних ділянок у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_10 ;
-безпідставне ототожнення заходів забезпечення позову зі зверненням стягнення на частку майна у спільній сумісній власності.
       Ці порушення призвели до скасування заходів забезпечення позову які унеможливлять або зроблять неможливим виконання судового рішення.
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_6 ,  ОСОБА_4 не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином у відповідності до частини11 статті 128 ЦПК України так як місце їх реєстрації не встановлено.
Між тим ОСОБА_6 в своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову зазначила засоби зв`язку: НОМЕР_3 через які була повідомлена апеляційним судом, про що в матеріалах справи міститься довідка.
З врахуванням вимог частини 2 стю.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, що з`явились,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав. 
Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.04.2019 року, а саме скасувати арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1   з кадастровим номером 5123755800:02:005:2554, загальною прощею 0,0499 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що накладення арешту на нерухоме майно,яке їй належить без пред`явлення вимог про виділ в натурі частки ОСОБА_4 зі спільного майна подружжя не забезпечить реальний та ефективний захист прав позивача, а призведе лише до невиправданого обмеження прав ОСОБА_3 . При цьому посилається на те, що вона не є стороною оскаржуваного договору, у неї не виникло жодних обов`язків відносно позивача, а предметом спору не є звернення стягнення ні на її майно, ні на спільне майно подружжя.
З таким судженням районного суду погодитись не можна з таких міркувань.
У ст.124 Конституції визначено принцип обов`язковості судових рішень.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті — це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
       Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.
Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід ураховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснюватипокладені на них згідно із законодавством повноваження.
Відповідно до ч. 1ст.158 ЦПК  України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
       Враховуючи те, що вимоги заявлені до ОСОБА_3 , як солідарного відповідача щодо обов`язку повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 714 770 грн, районний суд дійшов передчасного висновку, що у неї не виникло жодних обов`язків відносно позивача так як вона не була стороною договору, оскільки не звернув уваги, що вимоги дзаявле ні до неї з інших підстав .
Посилання в заяві на те, що позивачем не заявлені вимоги про виділ в натурі частки ОСОБА_4 зі спільного майна подружжя не є правовою підставою для скасування заходів забезпечення позову так як не відпала та не змінилась обставина, що зумовила застосування таких заходів забезпечення позову.
З врахуванням зазначеного, судова колегія дійшла висновку про безпідставне скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.04.2019 року, а тому в силу ст.376 частини 1 п.3,4 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в заяві  ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.
       Керуючись ст.367,368,374,376 ,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:        
           Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 червня 2019 року скасувати та прийняти постанову.
В задоволені заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 16.03.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

Т.В.Цюра