П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/4844/18                     Головуючий у 1-й інстанції:  Семенюк Микола Миколайович 
                       Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 

08 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Охрімчук І.Г. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п.2 рішення, визнати протиправним та скасувати наказ, зобов`язання вчинити певні дії, в частитні відмови в задоволенні вимог до Міністерства оборони України -, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернуся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати п.2 рішення Міністерства оборони України про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 26.12.2011 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, у розмірі меншому ніж встановлено п.2 Порядку №499 в сумі 22174,50 грн., оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.07.2018 №70, з урахуванням висновків викладених у абзацах 31-33 постанови Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №583/3021/15-а;
- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 26.12.2011 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в сумі 80999,40 грн, з урахуванням висновків викладених у абзацах 31-33 постанови Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №583/3021/15-а;
- визнати протиправним і скасувати наказ Військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2018 №299 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі звільненої з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, з 26.12.2011 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, у розмірі меншому ніж встановлено п.2 Порядку №499, в сумі 22174,50 грн., з урахуванням висновків викладених у абзацах 31-33 постанови Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №583/3021/15-а;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи з 26.12.2011 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в сумі 80999,40 грн., з урахуванням висновків викладених у абзацах 31-33 постанови Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №583/3021/15-а. В обґрунтування позовних вимог зазначив (а.с.147-148), що відповідачі призначили та виплатили йому одноразову грошову  допомогу у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством, чим порушили його право на належну грошову допомогу відповідно до ст.16 Закону України №2011-XII та Порядку №499. Так, позивач вважає, що одноразова грошова допомога як інваліду 2 групи у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у сумі дорівнює 103173,90 грн. (3439,13 х 30), а тому недоплата відповідачам належної позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи з 26.12.2011, складає 80999,40 грн. (103173,90 грн. - 22174,50 грн.).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідачі призначили та виплатили позивачу одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, ніж визначено законодавством.
У відзиві на апеляційну скаргу Міністерство оборони України просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України і звільнений у відставку наказом Міністра оборони України від 04.12.2002 №728 за станом здоров`я та, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2002 №239, виключений зі списків особового складу частини з 20.12.2002 (а.с.14).
27.12.2011 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 26.12.2011 довічно, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою Житомирського обласного МСЕК №2 серія 10 ААА №732981 від 27.12.2011 (а.с.5).
Міністерством оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії МО України від 06.07.2018 №70, про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 26.12.2011 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у сумі 22174,50 грн. (а.с.36).
Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.07.2018 №299 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу як інваліду 2-ї групи з 26.12.2011 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у сумі 22174,50 грн. (а.с.37-39).
Вважаючи, що відповідачі повинні були призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності у розмірі 103173,90 грн. виходячи з його грошового забезпечення на момент встановлення інвалідності, а саме 26.12.2011, яке, згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.11.2015 № 10111/03-21 (а.с.34) складає 3439,13 грн. (3439,13 грн.х30=103173,90 грн.), позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерством оборони України розмір грошової допомоги ОСОБА_1 був визначений у відповідності до вимог законодавства, що діяли на момент встановлення позивачу 2-ї групи інвалідності.
Так, судом зазначено, що інвалідність (втрата працездатності) позивачу встановлена після звільнення його з військової служби (з 26.12.2011) тому, він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 30-місячного грошового забезпечення, яке вірно обраховувалося Відповідачами, як на день звільнення (20.12.2002).
З розрахункової книжки ОСОБА_1 (а.с.163-171), грошове забезпечення на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення - складало 739,15 грн. Тому, позивачу повинні були обрахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду 2-ї групи з 26.12.2011 у розмірі 22174,50 грн. (739,15 грн.х30), що і було зроблено. Твердження позивача, що для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 26.12.2011 повинно враховуватись грошове забезпечення, визначене у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.11.2015 № 10111/03-21 (а.с.34), є хибним, оскільки як на день звільнення з ЗС України так і на день встановлення 2-ї групи інвалідності, він, не отримував грошового забезпечення у вказаному в довідці розмірі 3439,13 грн. і станом на 26.12.2011 діючим законодавством не було передбачено зазначеного механізму обрахування.
Виходячи з матеріалів справи та наведених у ній доводів сторін, аналізуючи норми діючого законодавства та правової позиції Верховного Суду з визначеного позивачем у справі предмету, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині рішення по вимогам до Міністерства оборони України, з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч. 2 ст.16 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку №499 встановлено, що грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Водночас, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2-ї групи виникло з 26 грудня 2011 року (дата встановлення інвалідності).
Відтак, вірним буде те, що розрахунок одноразової грошової допомоги позивача має здійснюватися з розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на момент настання інвалідності, а не на час його звільнення, як то вважає Відповідач та з чим погодився суд першої інстанції.
Таким чином, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МО України від 06.07.2018 №70, про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 26.12.2011 у розмірі 30-місячного грошового забезпечення у сумі 22174,50 грн. є помилковим в частині обрахунку розміру суми такої допомоги (а.с.36).
Виходячи з невірного визначення Міністерством оборони грошового забезпечення позивачу для обрахування суми одноразової грошової допомоги, утворилась недоплата належної йому допомоги, яка повинна бути визначена та виплачена виходячи із розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців на дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності.
При цьому, суд, визначаючи правильність зазначеного обрахування не може перебирати на себе повноваження Відповідача - Міністерства оборони та визначати конкретну суму такої допомоги, як різниці у розмірах отриманої та тієї, що підлягала б виплаті, як то вимагає позивач.
Також, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у абзацах 31-33 постанови Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №583/3021/15-а стосуються іншої адміністративної справи, інших сторін, а тому не можуть бути включені до резолютивної частини судового рішення у даній справі.
Разом з цим, що стосується вимог позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів враховує  таке.
Згідно пунктів 7, 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого Постановою КМУ від 28.05.2008 №499 (у редакції, чинній на момент установлення позивачу інвалідності), головний розпорядник коштів (в даному випадку Міністерство оборони України) визначає розмір та приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові (в даному випадку Житомирському ОВК) для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею; одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом (в даному випадку Житомирським ОВК) на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу; фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .
Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом (ст.23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_3 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 самостійно не визначає розмір одноразової грошової допомоги, а видає наказ про виплату одноразової грошової допомоги лише на виконання відповідного рішення Міністерства оборони України.
Таким чином, у даній справі, наказ Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.07.2018 №299 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі звільненої з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи, з 26.12.2011 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку в сумі 22174,50 грн., є похідним від рішення Міністерства оборони України, а тому вимоги до Житомирського ОВК, як зайві - задоволенню не підлягають.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п.2 рішення, визнати протиправним та скасувати наказ, зобов`язання вчинити певні дії, в частитні відмови в задоволенні вимог до Міністерства оборони України - скасувати.
Прийняти в цій частині нову постанову якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п.2 рішення Міністерства оборони України про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі звільненій з військової служби, у зв`язку із встановленням інвалідності 2-ї групи з 26.12.2011 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.07.2018 №70, в частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності.
Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХП у розмірі встановленому Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов"язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 зі змінами в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2005 року №815, виходячи з щомісячного розміру грошового утримання відповідної категорії військовослужбовців на дату встановлення ОСОБА_1 Житомирською обласною МСЕК №2 серія І0 ААА №732981 від 27.12.2011 року 2-ї групи інвалідності у зв"язку із захворюванням, пов"язаним з виконанням обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов"язку.
В решті рішення залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  08 квітня 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Охрімчук І.Г.