ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

07 квітня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/1565/17 
Номер провадження 22-ц/816/501/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 

сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна»,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кругляка Володимира Вікторовича
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене в м. Суми, повний текс якого складено 21 грудня 2019 року,
                                               
                                                   в с т а н о в и в:

27 березня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, грошову суму в розмірі 142913 грн 45 коп, з яких: 123278 грн 14 коп матеріальної шкоди за наслідками дорожньо - транспортної пригоди та 20000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди за наслідками дорожньо - транспортної пригоди. Вирішити питання розподілу судових витрат. 
Свої вимоги мотивував тим, що 07.11.2015 року на автошляху Суми - Полтава сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ - 21124 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Nissan Almera д.н. НОМЕР_2 , який належить йому. Вказував, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року встановлено вину останнього у вищевказаній ДТП. Зазначав, що внаслідок скоєної ДТП йому було спричинено матеріальну шкоду, що відповідно до Звіту про незалежну експертну оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку визначено в сумі 154263 грн 00 коп. При цьому, цивільно - правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, застрахована у страховій компанії «Універсальна», відповідно до страхового полісу № АЕ /566216. Ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн, а розмір франшизи - 510 грн 00 коп. Вказував, що 02.03.2017 року йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49246 грн 10 коп. Також, зазначав, що між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу, відповідно до якого, ОСОБА_4 придбав пошкоджений транспортний засіб у нього за 38000 грн. Серед іншого, позивач зазначав, що у зв`язку із скоєним ДТП він вимушено поніс витрати на послуги з оцінки вартості ремонту автомобіля в сумі 126 грн, за автомобільну стоянку впродовж листопада - грудня 2015 року в сумі 460 грн, послуги з подачі, завантаження та розвантаження транспортного засобу - 400 грн, послуги евакуатора - 700 грн, надання правової допомоги потерпілому у справах про адміністративні правопорушення - 1400 грн, за послуги з визначення вартості матеріального збитку - 807,20 грн та надання юридичних послуг за договором № 01/12-01 від 01.12.2015 року. Також вважав, що відшкодуванню, згідно із ст. 625 ЦК України підлягають інфляційне збільшення боргу в сумі 44814 грн 38 коп та 3 % річних. Загальна сума матеріальної шкоди з урахуванням вказаних складових складає 123278 грн 14 коп. Серед іншого позивач зазначив, що в результаті скоєного ДТП він зазнав моральної шкоди, яку оцінює в 20000 грн.   
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 123278 грн 14 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Кругляк В.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення  судом першої інстанції фактичних обставин справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати повністю або частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення з врахуванням всіх зауважень, а саме зменшення на різницю між експертним визначенням залишкової вартості пошкодженого автомобіля та коштів отриманих при купівлі - продажу, виключення завданої моральної шкоди як недоведеної та виключення інфляційного збільшення з відсотками річних.
Вказує, що постановою суду про притягнення позивача до адміністративної відповідальності встановлено, що відповідач при здійсненні обгону автомобіля «Нісан» під керуванням позивача, що рухався в попутному напрямку не витримав безпечного інтервалу і на смузі, де рухався автомобіль «Нісан», правою передньою частиною свого автомобіля здійснив зіткнення з лівою частиною автомобіля «Нісан», внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження. Тобто, матеріальна шкода позивачу завдана внаслідок пошкодження лівої частини автомобіля «Нісан». Автомобіль відповідача після зіткнення залишився на проїзній частині, натомість автомобіль позивача подолавши значну відстань з невідомих причин з`їхав у кювет. Вказує, що причинного зв`язку між зіткненням та виїздом автомобіля позивача в кювет встановлено не було, оскільки такий виїзд відбувся в результаті того, що позивач не впорався з керуванням. Вказує, що висновком експерта було встановлено вартість пошкодженого автомобіля позивача в розмірі 57217 грн 29 коп, а не 38000 грн, а тому при обрахунку відшкодованої позивачу шкоди слід керуватися вартістю автомобіля, що зазначена в експертному висновку, а не сумою, за яку позивач продав пошкоджений автомобіль ОСОБА_4 . Зазначає, що позивач не довів завдання йому відповідачем моральної шкоди, а також підстав для стягнення з нього інфляційного збільшення боргу та 3 % річних. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що внаслідок скоєної відповідачем ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказує, що потрапляння його автомобіля в кювет є наслідком неправомірних дій відповідача. Також, відповідачем не було надано жодного доказу того, що повний обсяг шкоди завданий не з його вини. Вказує, що поза увагою експерта залишилися обставини того, що позивачем було продано пошкоджений транспортний засіб за 38000 грн, а тому думка експерта про вартість транспортного засобу після ДТП не відображає об`єктивної картини його вартості. Вказує, що доводи відповідача щодо недоведеності моральної шкоди є помилковими. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено розмір завданої йому матеріальної шкоди саме у заявленому ним розмірі. А тому така шкода повинна бути відшкодована в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, на думку суду, стягненню підлягає і моральна шкода.
Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що                  07.11.2015 року близько 14 год. 30 хв. на 3 км. автошляху Суми - Полтава сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21124 н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля Nissan Almera д.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача. В результаті вказаної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження                           (том 1, а.с. 11).
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 30.06.2016 року, залишеною без змін Апеляційним судом Сумської області, відповідача визнано винним у скоєнні ДТП, а провадження по адміністративній справі закрито в зв`язку із закінченням 3-х місячного строку притягнення до адміністративної відповідальності (том 1, а.с. 11).
Згідно із звітом незалежної експертної оцінки ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку, заподіяного його власнику в результаті пошкодження автомобіля «Nissan Almera 1.8», НОМЕР_3 року випуску від 11.01.2016 року, зробленого ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент пошкодження складала 154263 грн 00 коп. У вказаному висновку також зазначено, що вартість матеріального збитку визначається рівною ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження і складає 154263 грн 00 коп, а вартість відновлювального ремонту складає 220936 грн 42 коп (том 1, а.с. 51 - 78).
Згідно з договором купівлі - продажу транспортного засобу від 26.08.2016 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_4 придбав пошкоджений автомобіль позивача Nissan Almera д.н. НОМЕР_2 . Вартість вказаного автомобіля визначено за домовленістю сторін в сумі 38000 грн (том 1, а.с. 79).
Також встановлено, що позивач визнав ту обставину, що він отримав страхове відшкодування від страхової компанії «Універсальна» в розмірі 49246 грн 10 коп. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За правилами ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що викладені ним в апеляційній скарзі в частині того, що ним було завдано матеріальної шкоди позивачу лише на суму                 7396 грн 45 коп, оскільки виїзд автомобіля позивача в кювет відбувся в результаті того, що останній не впорався з керуванням, з огляду на те, що ним не було надано до суду доказів відсутності прямого причинно - наслідкового зв`язку між зіткненням в результаті скоєного ним ДТП та виїздом автомобіля позивача в кювет.
Статтею 22 ЦК України позивачу, як особі якій завдано збитків в зв`язку із пошкодженням майна гарантовано право на їх повне відшкодування. 
Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).
Заявляючи позовні вимоги в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивач обґрунтував її розмір різницею між розміром фактично завданої матеріальної шкоди в сумі 154263 грн і сумою виплаченої йому страхової виплати в розмірі 49246 грн та виплаченою вартістю залишків транспортного засобу за договором купівлі - продажу в сумі 38000 грн. Також, до суми завданої йому матеріальної шкоди позивач включив послуги з оцінки вартості ремонту автомобіля в сумі 126 грн, витрати на автомобільну стоянку впродовж листопада - грудня 2015 року в сумі 460 грн, послуги з подачі, завантаження та розвантаження транспортного засобу - 400 грн, послуги евакуатора - 700 грн, надання правової допомоги потерпілому у справах про адміністративні правопорушення - 1400 грн, послуги з визначення вартості матеріального збитку - 807,20 грн та надання юридичних послуг за договором № 01/12-01 від 01.12.2015 року в сумі 1500 грн, а також розмір інфляційного збільшення боргу в сумі 44814 грн 38 коп та 3 відсотки річних - 6053 грн 56 коп.
Проаналізувавши розрахунок заявленої позивачем матеріальної шкоди, з урахуванням доводів, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку стосовно його необґрунтованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вказаних імперативних приписів, позивачем було надано до суду акт виконаних робіт № ЗА2-000837 від 31.12.2015 року та квитанцію                         № QS000111524101 від 31.12.2015 року, що засвідчують понесені ним витрати по сплаті послуг за оцінку вартості ремонту автомобіля в сумі 126 грн 00 коп (том 1, а.с. 17).
Згідно з товарними чеками від 30.11.2015 та 25.12.2015 позивачем було сплачено                   460 грн 00 коп за автомобільну стоянку в період з грудня по листопад 2015 року                        (том 1, а.с. 18).
Відповідно до наданого позивачем товарного чеку від 22.12.2015 року, останнім було оплачено послуги з подачі, завантаження та розвантаження його пошкодженого транспортного засобу в сумі 400 грн (том 1, а.с. 19). Також, з товарного чеку № 496 від 07.11.2015 року вбачається, що позивачем було оплачено послуги евакуатора в сумі 700 грн (том 1, а.с. 20).
Згідно з Додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.01.2016 року, укладеного між адвокатом Грищенко Д.М. та позивачем ОСОБА_1 , актом виконаних робіт та розрахунковою квитанцією серія АААА № 0000010 позивачем було оплачено послуги з надання йому правничої допомоги по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в сумі 1400 грн 00 коп (том 1, а.с. 21).
Відповідно до копії платіжного доручення від 23.12.2015 року позивачем було сплачено послуги з незалежної експертної оцінки ринкової вартості його пошкодженого автомобіля в сумі 807 грн 20 коп (том 1, а.с. 87).
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  витрати позивача з оплати послуг з оцінки вартості ремонту автомобіля, витрати на автомобільну стоянку впродовж листопада - грудня 2015 року, послуги з подачі, завантаження та розвантаження транспортного засобу, послуги евакуатора, послуги з надання правничої допомоги потерпілому у справах про адміністративні правопорушення та послуги з визначення вартості матеріального збитку підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Разом з цим, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач до суми завданої йому матеріальної шкоди включив витрати з надання йому юридичних послуг, згідно з актом виконаних робіт № 01/12-01 від 09.08.2017 року на загальну суму 1500 грн. При цьому, самого договору про надання юридичних послуг та видів цих послуг, позивачем до суду надано не було. З аналізу вказаного акту вбачається, що фактично позивач отримав юридичні послуги по іншій справі, в якій іншими сторонами виступають Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 .
Оскільки вказані послуги позивач отримав по іншій цивільній справі, то колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість включення витрат з надання йому  юридичних послуг в сумі 1500 грн до суми завданої внаслідок ДТП шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.
Щодо розміру завданої позивачу матеріальної шкоди фактичним пошкодженням транспортного засобу, то колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2125 від 19.01.2018 року, проведеної старшим судовим експертом сектору криміналістичних, психологічних, інженерно - транспортних та товарознавчих досліджень Сумського відділення ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса ОСОБА_6 , вартість автомобіля позивача у пошкодженому стані становить                         57217 грн 29 коп.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що фактичний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди, що спричинена саме пошкодженням його транспортного засобу складає: 47799 грн 71 коп (154263 грн (вартість транспортного засобу до моменту скоєння ДТП) - 57217 грн 29 коп (вартість транспортного засобу після ДТП) - 49246 грн (вартість страхового відшкодування).
Висновки суду першої інстанції в частині того, що фактично вартість транспортного засобу позивача склала 38000 грн, а не 57217 грн 29 коп, що підтверджується укладеним між позивачем та ОСОБА_4 договором купівлі - продажу транспортного засобу, є помилковими з огляду на те, що фактично при укладенні договору купівлі - продажу пошкодженого транспортного засобу позивача, сторони визначили його вартість за домовленістю між собою (п.3.1 Договору). Таким чином, продаючи пошкоджений транспортний засіб за ціною нижчою, ніж визначено у висновку експерта, позивач добровільно погодився на зниження його вартості, а тому різниця між фактичною вартістю пошкодженого транспортного засобу позивача та ціною, за яку його фактично було продано третій особі, не є збитками, що завдані внаслідок скоєної ДТП в розумінні ст. 22 ЦК України.
Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача інфляційного збільшення боргу та 3 % річних, що передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки в результаті скоєного ДТП у відповідача виникло деліктне грошове зобов`язання перед позивачем, яке своєчасно ним виконане не було. Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що до розрахунку розміру завданої позивачу матеріальної шкоди включено суму інфляційного збільшення боргу в сумі 44814 грн 38 коп та 3 % річних в сумі 6053 грн 56 коп. Однак, колегія суддів не погоджується із розрахунками позивача, які були прийняті судом першої інстанції та звертає увагу на те, що інфляційне збільшення боргу розраховується за формулою: 
Сума боргу х Індекс інфляції / 100 - Сума боргу. 
При цьому індекс інфляції розраховується як добуток щомісячних індексів за відповідний період. З огляду на вказане, індекс інфляції за період з листопада 2015 року по жовтень 2018 року складає 137,3. Відповідно, інфляційні збитки становлять 17829 грн 29 коп
(47799 грн 71 коп х 137,30/100 - 47799 грн 71 коп).
Таким чином, сума матеріальної шкоди, що повинна бути відшкодована відповідачем на користь позивача складає: 75575 грн 76 коп (154263 грн (вартість транспортного засобу до моменту скоєння ДТП) - 57217 грн 29 коп (вартість транспортного засобу після ДТП) - 49246 грн (вартість страхового відшкодування) +17829 грн 29 коп (інфляційне збільшення боргу) + 6053 грн 56 коп (3% річних) + 126 грн (послуги за оцінку вартості ремонту автомобіля)            + 460 грн (витрати на автомобільну стоянку впродовж листопада - грудня 2015 року)                        +  400 грн (послуги з подачі, завантаження та розвантаження транспортного засобу) + 700 грн (послуги евакуатора) + 1400 грн (надання правової допомоги потерпілому у справах про адміністративні правопорушення) + 807,20 грн (послуги з визначення вартості матеріального збитку).
Що стосується доводів відповідача, що викладені в апеляційній скарзі стосовно стягнутої судом на користь позивача моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. 
З огляду на вищевикладене, а також враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості розмір стягнутої з відповідача  моральної шкоди в сумі 9000 грн є достатнім для її відшкодування позивачу. 
Відповідно до ч. 1 статті 374,  ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Враховуючи вищевикладене, через неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування завданої матеріальної шкоди з ухваленням в цій частині нового судового рішення про зменшення суми стягнутої матеріальної шкоди.
Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 47,12 %, а позов задоволено на              52,88 %, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1201 грн 40 коп, а з позивача на користь відповідача - понесені витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 1605 грн 85 коп.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
   Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376,  ст. ст. 381-382, 389 ЦПК України, суд
                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кругляка Володимира Вікторовича задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року в частині розміру відшкодування завданої матеріальної шкоди  змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану йому матеріальну шкоду, зменшивши її до 75575 грн 76 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   компенсацію витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі               1201 грн 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію витрат по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі  1605 грн 85 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий -                                                                                           О.Ю.Кононенко

Судді:                                                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                                                                   С.С. Ткачук