Дата документу 19.05.2020 Справа № 334/1698/13-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/1698/13        Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1114/20        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» травня 2020 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року про поворот виконання рішення суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.11.2005 року в розмірі 37199,18 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 371,99 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року скасовано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог зазначив, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 37 199,18 грн. та 371,99 грн. судових витрат. 
На підставі даного рішення були видані виконавчі листи, які подані на виконання до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. 
З його заробітної плати з серпня 2015 року по квітень 2017 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було утримано 11 639,09 грн., 371,99 грн. судового збору, а також повність стягнуто виконавчий збір в розмірі 371992 грн. та витрати на виконавче провадження у розмірі 150 грн.
Також з його рахунку, відкритого в ЗРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», банком було безпідставно в рахунок погашення заборгованості списано суму в розмірі 504 грн., яка була перерахована Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на повернення податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2016 рік.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року за його заявою було скасовано та справа призначена до розгляду. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2018 року, яке набрало законної сили 16.10.2018 року, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриваБанк» відмовлено повністю.
На підставі зазначеного просив допустити поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року, в порядку повороту виконання стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь кошти в розмірі 11636,09 грн. та в розмірі 504 грн., перерахувати (повернути) йому з державного бюджету України грошові кошти у розмірі 3719,93 грн. виконавчого збору, 150 грн. витрат виконавчого провадження, 371,99 грн. судового збору.

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненою заявою, в якій просив в порядку повороту виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь кошти в розмірі 11636,09 грн., перерахувати (повернути) йому з державного бюджету України грошові кошти у розмірі 3719,93 грн. виконавчого збору, 150 грн. витрат виконавчого провадження, 371,99 грн. судового збору, 37,20 грн. виконавчого збору, 70 грн. витрат на проведення виконавчих дій.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду задоволено.
Допущено поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року по цивільній справі № 334/1698/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В порядку повороту виконання судового рішення стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11 636,09 грн., суму судового збору в розмірі 371,99 грн., які були стягнуті з ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року у справі № 334/1698/13-ц.
В порядку повороту виконання судового рішення стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 504,00 грн.
В порядку повороту виконання судового рішення стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті суми виконавчого збору в розмірі 3 719,93 грн. та 37,20 грн.
В порядку повороту виконання судового рішення стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 150,00 грн. та в розмірі 70 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання належних доказів стягнення з відповідача грошових коштів, отримання коштів виконавчою службою, а не банком, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви, судові витрати покласти на відповідача.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що матеріали справи містять докази перерахування на користь банку коштів в розмірі 11 639,09 грн., банком в суді першої інстанції не висловлювались заперечення на заяву про поворот виконання рішення суду,банком не надано доказів на підтвердження ненадходження стягнутих коштів на його рахунок. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Постановляючи ухвалу суду про поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування такого повороту виконання.

За приписами ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Частиною 6 ст. 444 ЦПК України передбачено, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 листопада 2005 року в розмірі 37199,18 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 371,99 грн. (т. 1 а.с.31).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2017 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року скасовано.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Матеріали справи містять звіти АО «Мотор Січ» про здійснення відрахування та виплати (т. 1 а.с.154-157), згідно з якими за постановою від 13 липня 2015 року ВП №48018178, виданої за виконавчим документом №334/1698/13-ц, утримано заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк»:
- за період з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року – 3487,31 грн. (звіт від 18 березня 2016 року №6806);
- за період з 01 лютого 2016 року по 31 липня 2016 року – 3596,91 грн. (звіт від 18 жовтня 2016 року №7374);
- за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2016 року – 3358,94 грн. (звіт від 07 квітня 2017 року №8001);
- за період з 01 лютого 2017 року по 31 березня 2017 року - 1192,86 грн. (звіт від 21 квітня 2017 року №8038а).

Окрім того, за постановою від 13 липня 2015 року ВП №48018178, виданої за виконавчим документом №334/1698/13-ц, утримано на користь Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ:
- виконавчий збір в розмірі 3719,92 грн. (звіти від 21 квітня 2017 року № 8038б та №8038в) (т. 1 а.с. 158, 159);
- витрати на проведення виконавчий дій в розмірі 150 грн. (звіт від 21 квітня 2017 року №8038г) (т. 1 а.с.160).

Також, згідно з листом головного державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 16 травня 2019 року №16849/11 на виконання виконавчого листа виконавчого листа №334/1698/13 від 20 вересня 2013 року бухгалтерією ПАТ «Мотор Січ» утримано частково борг за виконавчим документом на реквізити ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 11636,09 грн., а також утримано виконавчий збір з розмірі 3719,92 грн. та витрати виконавчого провадження в сумі 150 грн. на реквізити Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (т. 1 а.с.181).

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 13 березня 2016 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 371,99 грн. у зв`язку з сплатою боргу в повному обсязі (т. 1 а.с.162).

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 16 травня 2019 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за виконавчим документом – 371,99 грн., виконавчого збору – 37,20 грн., витрат на проведення виконавчих дій – 70 грн. закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням (т. 1 а.с. 182).

Згідно з листом Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 01 березня 2018 року №1173/1408-29-07 повернення податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами з результатами річного декларування за 2016 рік в сумі 504 грн. по ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ЗРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснено платіжним дорученням №248 від 17 травня 2017 року (т. 1 а.с.161).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в порядку повороту виконання судового рішення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11 636,09 грн., суму судового збору в розмірі 371,99 грн., які були стягнуті з ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2013 року у справі № 334/1698/13-ц.

Посилання в апеляційній скарзі на отримання коштів відповідною виконавчою службою, а не АТ КБ «ПриватБанк», спростовуються наданими платіжними дорученнями до звітів про здійснення відрахування та виплати АТ «Мотор Січ» від 07 вересня 2015 року №287914, від 07 жовтня 2015 року №293152, від 06 листопада 2015 року №299101, від 07 грудня 2015 року №304802, від 05 січня 2016 року №310924, від 05 лютого 2016 року №316733, від 04 березня 2016 року №321691, від 07 квітня 2016 року №326090, від 06 травня 2016 року №330365, від 07 червня 2016 року №335257, від 07 липня 2016 року №340079, від 05 серпня 2016 року №344868, від 07 вересня 2016 року №349470, від 07 жовтня 2016 року №354127, від 07 листопада 2016 року №358467, від 07 грудня 2016 року №363177, від 05 січня 2017 року №368059, від 07 лютого 2017 року №373115, від 06 березня 2017 року №377459, від 07 квітня 2017 року №382678, згідно з якими отримувачем платежів є ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 2 а.с. 19-24, 26-31, 33-39, 40-41).

В той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в розмірі 504 грн. 

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Наданий лист Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 01 березня 2018 року №1173/1408-29-07 не містить даних щодо перерахування вказаних грошових коштів саме на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що в уточненій заяві ОСОБА_1 від 15 липня 2019 року вимога про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 504,00 грн. не заявлена (т. 1, а.с.179).

Вирішуючи питання про поворот виконання судового рішення в частині стягнення з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суми виконавчого збору в розмірі 3 719,93 грн. та 37,20 грн., витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 150,00 грн. та в розмірі 70 грн., суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що стаття 444 ЦПК України регулює виключно питання повороту виконання судового рішення.

Ухвала суду не містить обґрунтування на якій правовій підставі вказані суми були стягнуті при вирішенні питання про поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року, яким питання про їх стягнення не вирішувалось.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права, в частині задоволення заяви про поворот виконання та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 504,00 грн., стягнення з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих суми виконавчого збору в розмірі 3719,93 грн. та 37,20 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 150,00 грн. та в розмірі 70 грн., з прийняттям нової постанови про відмову в задоволення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду в цій частині, в іншій частині ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року про поворот виконання рішення суду у цій справі скасувати в частині задоволення заяви про поворот виконання та стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 504,00 гривні, стягнення з Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнутих сум виконавчого збору в розмірі 3 719 гривень 93 коп. та 37 гривень 20 коп., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 150,00 гривень та в розмірі 70 гривень.
В задоволенні заяви   ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду в цій частині відмовити.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складений 20 травня 2020 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова