КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 358/1157/18                                            
номер провадження: 22-ц/824/533/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року у складі судді Кіхтенка С.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, відновлення меж земельної ділянки, визнання незаконним рішення сільської ради, скасування державних актів на праві власності на земельні ділянки,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю, відновлення меж земельної ділянки, визнання незаконним рішення сільської ради, скасування державних актів на праві власності на земельні ділянки.
Позовна заява  ОСОБА_2 мотивована тим, що він є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,2464 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220683601:01:024:0007 та земельної ділянки площею 0,2313 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220683601:01:024:0007, що розташовані за вказаною вище адресою. Вказував, що відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,1500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Зазначав, що належні йому та відповідачу на праві власності земельні ділянки є суміжними. У 2017 році між ним та ОСОБА_1 виник спір щодо меж земельних ділянок.                У зв`язку з цим ОСОБА_2 звернувся до інженера-землевпорядника ОСОБА_3 та замовив зведений (ситуаційний) план вказаних вище двох земельних ділянок, які належать позивачу на праві власності. Вказував, що згідно зведеного плану земельних ділянок межа земельної ділянки ОСОБА_1 частково проходить під належною позивачу на праві власності господарською будівлею (сараєм), позначеним літерою «Н». Загальна площа невідповідності кадастрової інформації та межі використання складає 0,0123 га. Тому позивач вважав, що при приватизації відповідачем ОСОБА_1 земельних ділянок землевпорядною організацією допущено помилки, внаслідок яких межі земельних ділянок, що зазначені у державних актах, не відповідають фактичним межам землекористування та частково проходять під належною позивачу на праві власності господарською будівлею (сараєм).
Зазначав, що  на його пропозицію про проведення інвентаризації земельних ділянок з метою уточнення їх меж та приведення їх до стану фактичного землекористування відповідач ОСОБА_1 не відреагувала.  
Крім того вказував, що після отримання від Богуславського районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Київській області копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, ним було з`ясовано, що в акті про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, його підпис як суміжного землевласника виконаний не ним, а іншою особою. Оскільки вказаний акт є підставою для оформлення документів, що посвідчують право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, то позивач  вважав, що документи, які  посвідчують право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки підлягають визнанню недійсними. 
З урахуванням наведеного, позивач  ОСОБА_2 просив: 
визнати незаконним рішення Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 27 лютого 2009 року № 246-ХХУ11-У «Про затвердження технічної документації, розробленої ПП «Мир-Агро» та передачу земельної ділянки безоплатно в приватну власність»; 
визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії           ЯИ № 881282, виданий 07 грудня 2009 року Мисайлівською сільською радою Богуславського району Київської області ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220683601:01:024:0075, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010993701443 та скасувати його державну реєстрацію; 
визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії              ЯИ №881283, виданий 07 грудня 2009 року Мисайлівською сільською радою Богуславського району Київської області ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220683601:01:024:0076, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010993701444 та скасувати його державну реєстрацію.
Також у позові  ОСОБА_2 просивпризначити у даній цивільній справі земельно-технічну судову експертизу та почеркознавчу судову експертизу.
У ході розгляду справи  ОСОБА_2 неодноразово подавав до суду першої інстанції клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, а саме, 17 жовтня 2018 року, 30 січня 2019 року та  03 червня 2019 року, в яких просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:
1. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 ?
2. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ?
Клопотання мотивоване тим, що під час приватизації у грудні 2008 року ОСОБА_1 спірних земельних ділянок суміжним землевласником, який мав би підписати акти про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був батьком позивача ОСОБА_2 . Позивач вказував,  що  в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, підпис здійснено не його батьком ОСОБА_5 , а іншою особою. Також зазнчаав, що в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, зазначено прізвище суміжного землевласника ОСОБА_2 , який на час приватизації                      ОСОБА_1 спірних земельних ділянок у грудні 2008 року, суміжним землевласником не був. Тому вказував, що підписи в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків від його імені виконані не ним, а іншою особою.
Оскільки вказані вище акти були підставою для оформлення документів, що посвідчують право власності ОСОБА_1   на спірні земельні ділянки, то позивач просив задовольнити його клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено.
Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:
1. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 ?
2. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ?
Проведення експертизи доручено експертам Київському науково-дослідному експертно - криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України та  попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України. У розпорядження експертів надано матеріали вказаної цивільної справи.       
 На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга, з урахуванням поданих відповідачем  ОСОБА_1 доповнень до апеляційної скарги, мотивована тим, що ухвалою суду першої інстанції від 20 лютого 2019 року підготовче провадженню у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Вказує, суд першої інстанції призначив почеркознавчу експертизу своєю ухвалою 21 жовтня 2019 року під час розгляду справи по суті, а тому вважає, що такі дії суду  суперечать положенням ч.3 ст. 177 ЦПК України, якою передбачено подання клопотання про призначення експертизи разом з позовною заявою, а також п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України, якою встановлено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи. Також зазначає про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , оскільки позивачем пропущено строк позовної давності.
Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили. 
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи ґрунтується на підставах, передбачених ч.1 ст. 103 ЦПК України, оскільки викладені в ньому обставини потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. 
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору за власною ініціативою, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч.1 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч.2 ст.102 ЦПК України).
Відповідно до ч.1  ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;             2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ч. 1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Отже, судова експертиза призначається у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.
З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив: визнати незаконним рішення Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 27 лютого 2009 року № 246-ХХУ11-У «Про затвердження технічної документації, розробленої ПП «Мир-Агро» та передачу земельної ділянки безоплатно в приватну власність»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 881282, виданий 07 грудня 2009 року Мисайлівською сільською радою Богуславського району Київської області ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220683601:01:024:0075, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010993701443 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії  ЯИ №881283, виданий 07 грудня 2009 року Мисайлівською сільською радою Богуславського району Київської області ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220683601:01:024:0076, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010993701444 та скасувати його державну реєстрацію.
Тобто, предметом доказування у даній справі є, зокрема, законність отримання                    ОСОБА_1 у власність спірних земельних ділянок. 
У клопотанні про призначення експертизи позивач зазначав, що під час приватизації у грудні 2008 року ОСОБА_1 спірних земельних ділянок суміжним землевласником, який мав би підписати акти про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був батьком позивача ОСОБА_2 . Позивач вказував,  що  в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, підпис здійснено не його батьком ОСОБА_5 , а іншою особою. Також зазначав, що в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків, зазначено прізвище суміжного землевласника ОСОБА_2 , який на час приватизації   ОСОБА_1 спірних земельних ділянок у грудні 2008 року, суміжним землевласником не був. Тому вказував, що підписи в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки і передачу на зберігання межових знаків від його імені виконані не ним, а іншою особою.
Встановлено, що сторонами не надано відповідні висновки експертів стосовно питань, з яких судом першої інстанції призначено судову почеркознавчу експертизу.
Відповідно до п. 1.1. Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу від                          6 грудня 2012 року № 1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01 червня 2006 року, яке відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строки для їх отримання.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.13 ЦПК України, дотримуючись принципу змагальності сторін і, не створюючи їм перешкод у процесі доказування обставин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки для з`ясування питань поставлених в експертизі потрібні спеціальні знання, а сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань.
Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи позивач не подав разом з позовною заявою, а також те, що суд першої інстанції у порушення вимоги п.8 ч.2 ст.197 ЦПК України постановив оскаржувану ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи після закінчення підготовчого засідання, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві  ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак не зазначив перелік питань, для з`ясування яких необхідно призначити таку експертизу.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Тобто, вказана норма процесуального закону не містить заборони щодо заявлення учасником справи клопотання про призначення експертизи у формі окремого клопотання, поданого не разом з позовною заявою. 
Також ЦПК України не передбачено процесуальних наслідків для позивача, який не додав до позовної заяви клопотання про призначення експертизи, а заявив таке клопотання після пред`явлення до суду позову.        
Зі справи видно, що ОСОБА_2 неодноразово, а саме, 17 жовтня 2018 року, 30 січня 2019 року та 03 червня 2019 року, подавав до суду письмові клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с.107-109, 144-147, 169-172, т.1), в яких просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання:
1. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 ?
2. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 у актах про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків навпроти прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_5 ?
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 20 лютого 2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Тобто, позивач ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції із письмовими клопотаннями про призначення судової почеркознавчої експертизи, як до, так і після закриття судом підготовчого засідання.
При цьому колегія суддів враховує, що, заявивши у позовній заяві клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, ОСОБА_2 мав розумні очікування, що питання з яких має бути проведена така експертиза, будуть визначені судом відповідно до імперативних вказівок ч.4 ст.103 ЦПК України.   
Згідно з п.8 ч.2 ст.197 ЦПК Україниу підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Установлено, що суд першої інстанції вирішив клопотання Козуб М.Г . про призначення судової почеркознавчої експертизи у судовому засіданні 21 жовтня 2019 року, тобто після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.
Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що призначення судом першої інстанції почеркознавчої експертизи після закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки це порушення не призвело до невірного вирішення питання про призначення експертизи  та не є підставою для скасування правильної по суті ухвали суду, постановлення якої у даній справі відповідає завданням цивільного судочинства щодо вирішення спору судом. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки обставин дотримання позивачем строків позовної давності на мають правового значення під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про призначення судової експертизи у цивільній справі. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін відповідно до ст.375 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий 
 
Судді: