ПОСТАНОВА
Іменем України

27 квітня 2020 року 
Київ
справа №826/10807/16
адміністративне провадження №К/9901/55744/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в касаційній інстанції адміністративну справу №826/10807/16
за позовом Керівника Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", за участю прокуратури міста Києва про зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Заступника прокурора міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року, прийняте в складі головуючого судді Катющенка В.П., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Собківа Я.М.., суддів Петрика І.Й., Сорочка Є.О., 
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1.          У липні 2016 року Керівник Харківської місцевої прокуратури №4 звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, Департаменту цивільного захисту Харківської обласної державної адміністрації з позовом, в якому просив зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" привести в належний технічний стан і готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту (сховища) №76696, яке знаходиться за адресою: пр. (Ювілейний) 50-річчя ВЛКСМ, 66, у                        м. Харкові у придатний стан для використання за цільовим призначенням. 
2.          На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що перевіркою додержання вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, яка проводилась 12-17 лютого 2015 року, комісією виявлено, що технічний стан сховища №76696 оцінюється як «не готове» до прийняття осіб, що укриваються. Так, не забезпечено зберігання у сховищі захисно-герметичних механізмів у належному стані, у зв`язку з чим захисна споруда не зачиняється. Сховище не забезпечено системою вентиляції, водопостачання, каналізацією, теплопостачання, електропостачанням, електроосвітленням, проти вибуховими пристроями, засобами зв`язку, заземлення електроприладів, пожежогасіння, не укомплектовано робочим інструментом, іншим майном, необхідним на розрахункову кількість осіб, що укриваються, відповідно до переліку майна, необхідного для укомплектування захисної споруди. Оскільки вищезазначені порушення вимог чинного законодавства відповідачем не усунуті, вказане стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
4.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач має здійснювати утримання (зберігання) захисних споруд державної форми власності виключно на підставі договору про безоплатне зберігання споруд цивільного захисту (цивільної оборони), примірник якого матеріали справи не містять. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги 
5.          Не погоджуючись із рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Заступник прокурора міста Києва подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог. 
6.          Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до приписів чинного законодавства України саме на відповідача, як балансоутримувача, покладено обов`язок утримання захисної споруди в належному технічному стані незалежно від наявності чи відсутності договору про безоплатне зберігання споруд цивільного захисту (цивільної оборони).
IV. Позиція інших учасників справи
7.          Позивач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
8.          Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Желтобрюх І.Л., Білоуса О. В.,  Смоковича М.І. від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою Заступника прокурора міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня           2018 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року.
9.          За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючого судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А. на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду Н.Богданюк від 06 червня 2019 року №640/0/78-19.
10.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від             02 липня 2019 року касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва  прийнято до провадження.
11.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від              24 квітня 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 27 квітня 2020 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
12.          Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій та вбачається з матеріалів справи, наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України №155 від 27.12.1999 «Про створення ВАТ «Укртелеком» та затвердження його статуту» відповідно до пункту 11 Положення про порядок корпоратизації підприємств, що приватизуються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.1993 №508, було створено Відкрите акціонерне товариство (ВАТ) «Укртелеком» на базі цілісного майнового комплексу Українського державного підприємства електрозв`язку «Укртелеком» та затверджено статут ВАТ «Укртелеком».
13.          На виконання наказу Держкомзв`язку України від 27.12.1999 №155 та керуючись статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України №227 від 25.11.2003 «Про передачу нерухомого майна ВАТ «Укртелеком» (Харківська дирекція)» було наказано передати нерухоме майно, що знаходиться на балансі УДПЕЗ «Укртелеком» по Харківській дирекції станом на 01.07.1999 у власність ВАТ «Укртелеком» та затверджено Перелік нерухомого майна, що передано у власність Відкритому акціонерному товариству «Укртелеком» по Харківській дирекції.
14.          Згідно наявних в матеріалах справи відомостей про державне майно, що не увійшло до статутного капіталу ПАТ «Укртелеком, але перебуває на його балансі, які складені за результатами перевірки територіальною комісією з ідентифікації державного майна по Харківській області, під номером 56 якого зазначено об`єкт основних фондів «Заглубленные склады АТС-62» (інв. цтп 103-6498), за адресою:                  м . Харків, пр. Ювілейний, 66 (пр. 50 років ВЛКСМ).
15.          Указом Президента України від 14.01.2015 №14/2015 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 грудня 2014 року «Про деякі оборонно-мобілізаційні питання» уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 20 грудня 2014 року "Про деякі оборонно-мобілізаційні питання".
16.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 січня 2015 року №48-р «Про надання дозволу на проведення перевірок щодо дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту» з метою підвищення готовності органів управління та сил цивільного захисту до реагування на надзвичайні ситуації в мирний час та особливий період, запобігання їх виникненню надано Державній службі з надзвичайних ситуацій та її територіальним органам разом з місцевими органами виконавчої влади дозвіл на проведення протягом лютого - березня 2015 року перевірок стану готовності пунктів управління, захисних споруд та наявності планів цивільного захисту на особливий період і планів реагування на надзвичайні ситуації.
17.          17 лютого 2015 року Московським районними відділом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Харківській області винесено припис №5 про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту, згідно вимог якого зобов`язано відповідача вчинити дії стосовно захисної споруди №76696 ХФ ПАТ «Укртелеком» за адресою: м.Харків, пр. 50р. ВЛКСМ, 66: привести у справний стан дренаж, гідроізоляцію і вимощення по периметру захисної споруди, а також водостічні труби для забезпечення постійного відведення води від споруди; огороджувальні конструкції виконати такими, що забезпечують у приміщенні нормальний температурно-вологісний режим у період експлуатації і захищати споруду від поверхневих та ґрунтових вод; відремонтувати гідроізоляцію, яка забезпечує захист захисної споруди від поверхневих та ґрунтових вод і не допускати затоплення після впливу засобів ураження; відремонтувати систему вентиляції сховища; сховище обладнати системою опалення; сховище обладнати системою водопостачання; сховище обладнати системою каналізації; сховище забезпечити необхідною кількістю первинних засобів пожежегасіння; пожежний щит укомплектувати пожежним інвентарем згідно норм належності, вказати порядковий номер та номер виклику пожежної охорони; з`єднання жил електропроводів виконати за допомогою паяння, зварювання чи спеціальних зажимів; привести у готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільної оборони; оновити план приведення сховища у готовність до прийому людей, яких необхідно укривати; надати розрахунок укриття найбільшої працюючої зміни об`єкту економіки, якщо продовжує свою діяльність у особливий період; світлові покажчики евакуаційних виходів підключити до джерела живлення евакуаційного (аварійного освітлення, або таким, що переключається на нього автоматично у разі зникнення живлення на їх основних джерелах живлення.
18.          Зазначений припис не виконаний. 
19.          Листом від 07.07.2016 Харківська місцева прокуратору №4 повідомила позивачів про намір звернутися до суду з позовом.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
20.          Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
21.          Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом частин третьої-п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому випадку прокурор набуває статусу позивача.
22.          Частиною першою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 (далі - Закон №1697-VII) установлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини третьої статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Окремими абзацами частини четвертої статті 23 Закону №1697-VII установлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
23.          Згідно з пунктом 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
24.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
25.          Із наведених приписів чинного законодавства можливо зробити висновок, що прокурор як посадова особа державного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій має право звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави (стаття 55 Конституції України), але не на загальних підставах, а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.
26.          Конституція України та законодавчі акти не визначають переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак встановлюють критерії, орієнтири й умови, коли таке представництво є можливим. Наприклад, таке право виникає там і тоді, коли прокурор діє в інтересах громадянина, які за певних очевидних і об`єктивних причин не здатні захистити свої порушені або оскаржувані права чи реалізувати процесуальні повноваження. Здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
27.          Існування інтересу і необхідності його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати) чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров`я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Таке обґрунтування повинно мати в основі підстави, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.
28.          Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен обґрунтувати, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.
29.          Однією з умов виникнення у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави є наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
30.          У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.
31.          У другому випадку - законодавчо обумовлено, що має бути відсутнім орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
32.          Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052, визначено, що ДСНС є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
33.          Відповідно до частин першої і другої статті 64 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Цей орган реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
34.          До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу (пункт 1); складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень (пункт 11); звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12); складення протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб і громадян, винних у порушенні законів та інших нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту (пункт 14); застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог законодавства з питань цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (пункт 18); розгляд відповідно до закону справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з порушенням установлених законодавством вимог пожежної безпеки, невиконанням приписів та постанов центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, і накладення адміністративних стягнень (пункт 19).
35.          Отже, здійснення захисту інтересів держави у сфері пожежної та техногенної безпеки покладено на органи ДСНС, які, у визначений законом спосіб, реалізують свої повноваження у цій сфері суспільних відносин.
36.          Суд указує, що представництво інтересів держави прокурором в суді не повинно мати на меті підміну суб`єкта виконання владних управлінських функцій, а спонукати до виконання у разі неналежного виконання таких функцій суб`єктом владних повноважень, якого представлятиме прокурор в суді.
37.          Отож захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень у належний спосіб, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який, усупереч вимогам закону, не здійснює захисту або робить це неналежно, або такий орган взагалі відсутній.
38.          У зв`язку з указаним Суд зазначає про відсутність визначених законом підстав для звернення до адміністративного суду прокурора в інтересах держави (за наявності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції) з позовом про зобов`язання власника суб`єкта господарювання забезпечити виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також вимог приписів уповноваженого органу.
39.          Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 18 жовтня 2019 року в справі №320/1724/19, від 09 жовтня 2019 року в справі №0440/4892/18, від 04 жовтня 2019 року в справі №804/4728/18, від 30 липня 2019 року в справі №0440/6927/18 і Суд не вбачає підстав відступу від нього у цій справі.
40.          Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову, проте з підстав, викладених судом касаційної інстанції.
41.          За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій відповідно до частини четвертої статті 351 КАС України підлягають зміні у мотивувальній частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову у справі.
IХ. Судові витрати
42.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва залишити без задоволення.
2.          Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2018 року в справі №826/10807/16 змінити у  частині мотивів щодо відмови у задоволенні позову, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
3. У решті рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/10807/16 залишити без змін.
4.          Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий          :                                                                      О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                 О. Р. Радишевська
                                                                                          С.А. Уханенко