ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/15637/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, Н.М. Губенко, Л.В. Стратієнко,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від  20.02.2020р.
у складі колегії суддів: С. О. Алданова - головуючий, Л. П. Зубець, А. І. Мартюк
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"	
до акціонерного товариства "Укргазвидобування"	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача державне підприємство "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут" про внесення змін до договору	

ВСТАНОВИВ:

1.          Обставини, що передували прийняттю оскаржуваної постанови

ТОВ "Київський республіканський автоцентр" звернулося до господарського суду з позовом до АТ "Укргазвидобування" про внесення змін до договору поставки №УБГ 857/015-18 від 15.11.2018р., а саме: 
- пункт 4 специфікації №1 від 15.11.2018р., що є додатком № 1 до договору, викласти в новій редакції: "Умови та строки оплати: протягом 30 календарних днів з дати підписання акта приймання-передачі транспортного засобу та за умови надання постачальником до підписання зазначеного акта приймання-передачі транспортного засобу всіх необхідних документів для реєстрації його згідно законодавства.";
- в п. 1 додатку № 4 "Технічні характеристики товару" до договору: слова "Двигун: - дизельний Євро-5" викласти в новій редакції: "Двигун: - дизельний"; слова "Габаритні розміри та навантаження на осі не повинні перевищувати вказані у ПДР України п. 22.5 "Перевезення вантажу" - виключити;
- пункт 3 специфікації №1 від 15.11.2018р., що є додатком №1 до договору: "Строк поставки товару: Згідно рознарядки покупця. Граничний термін поставки не пізніше 360 календарних днів з дати підписання договору" вважати таким, що припинив свою дію з 08.11.2019 р.;
- Специфікацію №1 від 15.11.2018р., що є додатком № 31 до договору, доповнити наступною умовою: "У зв`язку з внесенням змін до цього договору на підставі рішення господарського суду - продовжити постачальнику строк поставки товару. Новий строк поставки товару починається з дня набрання цим рішенням господарського суду законної сили та становить 90 (дев`яносто) календарних днів".   

Позов мотивовано тим, що 15.11.2018р. між ТОВ «Київський республіканський автоцентр» та АТ «Укргазвидобування» укладено договір поставки №УБГ 857/015-18, предметом якого є поставка позивачем крану автомобільного марки XCMG XCA60Е в кількості 10 шт.

У вказаному договорі сторони погодили технічні параметри Крану XCMG XCA60Е, в тому числі зазначено, що двигун: дизельний Євро-5, а також вказано, що габаритні розміри та навантаження на осі не повинні перевищувати вказані у п. 22.5 ПДР України. Позивач зазначає, що під час виконання умов договору ним було виявлено, що сертифікація в Україні Крану XCMG XCA60Е є неможливою через відмінності в нормативному регулюванні даного питання, а умови договору поставки в частині відповідності Крану положенням п. 22.5 Правил дорожнього руху є некоректними, оскільки не можуть застосовуватись до даного виду транспорту. 

Тому позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до пунктів цього договору щодо технічних параметрів Крану XCMG XCA60Е, а також щодо строків виконання позивачем свого зобов`язання щодо поставки кранів.  
Разом із позовною заявою ТОВ "Київський республіканський автоцентр" подало заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:
- заборони ПАТ "Комерційний банк "Глобус" здійснювати будь-які виплати згідно банківської гарантії №11881 від 12.11.2018р.;
- заборони АТ "Укргазвидобування" звертатися до ПАТ "Комерційний банк "Глобус" з письмовою вимогою на будь-яку суму згідно банківської гарантії №11881 від 12.11.2018р.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що 12.11.2018р. ПАТ «Комерційний банк «Глобус» надало банківську гарантію №11881, відповідно до якої зобов`язалося за письмовою вимогою АТ «Укргазвидобування» виплатити останньому суму коштів, що не перевищує 9 100 000,00 грн. внаслідок порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» свого зобов`язання за договором поставки №УБГ 857/015-18.

Враховуючи неможливість подальшого виконання позивачем умов договору поставки, з метою недопущення зловживання відповідачем своїм правом вимоги за банківською гарантією протягом судового розгляду даної справи, чим буде завдана невиправдана шкода діяльності позивача, позивач просив суд вжити відповідні заходи до забезпечення позову.  В якості зустрічного забезпечення заявник запропонував заборонити останньому відчужувати або накладати заборону на відчуження (арешт) на кран марки XCA60E код VIN: LXGCPA367JA007816, який знаходиться в Україні на базі ТОВ "Київський республіканський автоцентр".   

2. Короткий зміст ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2019р. у справі № 910/15637/19 заяву ТОВ "Київський республіканський автоцентр" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено. До вирішення спору у справі № 910/15637/19 по суті та набрання рішенням законної сили, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ПАТ "Комерційний банк "Глобус" здійснювати будь-які виплати згідно банківської гарантії №11881 від 12.11.2018р.; заборони АТ "Укргазвидобування" звертатись до ПАТ "Комерційний банк "Глобус" з письмовою вимогою на будь-яку суму згідно банківської гарантії №11881 від 12.11.2018р.

Місцевий господарський суд виходив із того, що у випадку невжиття заявлених заходів забезпечення позову, обраний позивачем спосіб захисту та поновлення порушених прав та інтересів буде неефективним, оскільки кошти за банківською гарантією вже будуть перераховані гарантом бенефіціару, хоча самі строки постачання продукції за договором будуть предметом судового розгляду. Як наслідок, заявник не зможе захистити порушені права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020р. у справі №910/15637/19 ухвалу місцевого господарського суду скасовано, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.      

Апеляційний господарський суд виходив із того, що припущення про звернення відповідача до гаранта за відшкодуванням згідно банківської гарантії та наступне регресне звернення банку до позивача не може бути достатнім обґрунтуванням  застосування відповідного заходу забезпечення позову про внесення змін до договору поставки згідно приписів ст. ст. 136, 137 ГПК України.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що стягнення грошових коштів з ПАТ «Комерційний банк «Глобус» за банківською гарантією не є предметом позову у даній справі. Відновлення порушеного права, за захистом якого було пред`явлено даний позов (про внесення змін до договору поставки) не ставиться в залежність від вчинення або не вчинення відповідачем дій по отриманню відшкодування за банківською гарантією. Суд вважає, що застосування заявленого заходу забезпечення позову по своїй суті є втручанням у договірні відносини, що випливають з банківської гарантії між відповідачем та особою, яка не є учасником справи, що розглядається.  

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

ТОВ "Київський республіканський автоцентр", не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, зокрема ст. ст. 136, 137, 277 ГПК України, просить постанову апеляційного господарського суду скасувати, а ухвалу господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Скаржник стверджує, що відповідач, знаючи про заборону суду, всупереч ухвали господарського суду міста Києва від 08.11.2019 р. звернувся до AT «КБ «Глобус» з вимогою від 21.11.2019 р. №44.2-011-7577 сплатити на користь AT «Укргазвидобування» 9 100 000,00 грн. згідно банківської гарантії №11881 від 12.11.2018 р.

На думку позивача, приведений факт є належним доказом обгрунтованості вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо банківської гарантії №11881 від 12.11.2018 р. А тому підстави для ухвалення господарським судом міста Києва ухвали від 08.11.2019 р. про забезпечення позову, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах закону. Однак, на думку скаржника, вказаний факт апеляційний господарський суд залишив без уваги.

Поряд з цим скаржник звертає увагу, що суд апеляційної інстанції не врахував того, що рішенням господарського суду міста Києва від 23.01.2020 р. у справі №910/15637/19 було частково задоволено позов позивача та внесено зміни до договору поставки.

4. Позиції інших учасників справи

АТ «Укргазвидобування» у відзиві на касаційну скаргу вказує, що посилання позивача на докази (вимога відповідача до АТ «КБ «Глобус» по банківській гарантії), які подані ним з порушенням процесуального закону, внаслідок чого вони залишені судом без розгляду, є безпідставним та порушує приписи ч. 1 ст. 14 ГПК України.  Також відповідач зазначає, що вказана обставина щодо звернення з вимогою по банківській гарантії виникла після прийняття ухвали місцевим господарським судом, та не могла бути врахована таким судом.

Також відповідач зазначає, що рішення господарського суду міста Києва від 23.01.2020 р. у справі №910/15637/19, яким було частково задоволено позов та внесено зміни до договору поставки, не набрало законної сили на момент ухвалення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Як вказує позивач та встановлено судами попередніх інстанцій, між ТОВ «Київський республіканський автоцентр» та АТ «Укргазвидобування» був укладений договір поставки №УБГ 857/015-18 від 15.11.2018р., предметом якого є поставка позивачем крану автомобільного марки XCA60Е в кількості 10 шт. У вказаному договорі сторони погодили технічні параметри крану XCA60Е, проте під час виконання умов договору позивачем було виявлено неможливість виконати належним чином умови договору поставки з огляду на узгоджені технічні параметри товару. Тому позивач звернувся до суду з позовом про внесення змін до пунктів цього договору щодо технічних параметрів крану XCA60Е, а також стосовно строків виконання позивачем свого зобов`язання щодо поставки кранів.

ПАТ «Комерційний банк «Глобус» надало банківську гарантію, відповідно до якої зобов`язалось за письмовою вимогою АТ «Укргазвидобування» виплатити останньому суму коштів, що не перевищує 9 100 000,00 грн., внаслідок порушення ТОВ «Київський республіканський автоцентр» свого зобов`язання за договором поставки №УБГ 857/015-18.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Верховний Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити: 
-          виконання рішення суду; 
-          ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача про внесення змін та доповнень до договору поставки №УБГ 857/015-18 від 15.11.2018р., зокрема в частині зміни строків поставки товару та його характеристик. 

ТОВ "Київський республіканський автоцентр" звернулося до суду з позовними вимогами немайнового характеру і судове рішення у разі задоволення цих вимог не вимагатиме примусового виконання. Тому в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Так, матеріалами оскарження підтверджується, що позивач в обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони гаранту (банку) вчиняти будь-які дії з виплати банківської гарантії та заборони відповідачу звертатись із письмовою вимогою на будь-яку суму банківської гарантії посилається на те, що законодавчо визначений строк судового розгляду даного спору перевищує строк виконання зобов`язань за договором, який не може бути виконаний позивачем з незалежних від нього причин. Крім того, заявник просить застосувати заходи забезпечення позову у зв`язку з недопущенням зловживання відповідачем своїм правом вимагати за банківською гарантією відповідних сум відшкодування протягом судового розгляду даної справи, чим буде завдана невиправдана шкода діяльності позивача, в т.ч. порушені законні права та інтереси ТОВ «Київський республіканський автоцентр».

Суд апеляційної інстанції правильно врахував, що стягнення грошових коштів за банківською гарантією не є предметом позову у даній справі.

Заявлені ТОВ "Київський республіканський автоцентр" позовні вимоги стосуються внесення відповідних змін до договору поставки, і відновлення порушеного права, за захистом якого було пред`явлено даний позов, не ставиться в залежність від вчинення або не вчинення відповідачем дій по отриманню відшкодування за банківською гарантією. 

Суд звертає увагу, що у поданій заяві про забезпечення позову заявник не навів належних доводів, які б свідчили про наявність зв`язку між запропонованим ним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтував доцільність вжиття таких заходів та адекватність обраного виду забезпечення позову вимогам його позовної заяви. Предметом позову у даній справі є вимога про внесення змін та доповнень до договору поставки, тоді як заходи забезпечення позову стосуються виконання банківської гарантії. Тобто відсутній правовий зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. 

Заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб.  Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження.

Крім того, як правильно враховано судом апеляційної інстанції, до вказаної заяви не було додано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на отримання відшкодування за банківською гарантією, що є його правом, а не обов`язком.

Посилання в касаційній скарзі на обставини щодо звернення відповідача з вимогою про виплату банківської гарантії, відхиляються Верховним Судом, оскільки вони виникли після прийняття ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову. 

Припущення про звернення відповідача до гаранта за відшкодуванням згідно банківської гарантії та наступне регресне звернення банку до позивача не може бути достатнім обґрунтуванням підстави щодо застосування відповідного заходу забезпечення позову про внесення змін до договору поставки згідно приписів ст. ст. 136, 137 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що застосування заявленого заходу забезпечення позову по своїй суті є втручанням у договірні відносини, що випливають з банківської гарантії, між відповідачем та особою, яка не є учасником справи, що розглядається.  

Зважаючи на недоведення заявником того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, апеляційний господарський суд обґрунтовано скасував ухвалу місцевого господарського суду та відмовив у задоволенні заяви.

Наведені в касаційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вони не спростовують того факту, що позивачем при подачі заяви про забезпечення позову не було доведено необхідності вжиття відповідних заходів та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права. 

За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам ст. ст. 136, 137 ГПК України, а доводи скаржника про наявність підстав для забезпечення позову обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції як безпідставні.

6. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги  

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що підстави для зміни чи скасування постанови апеляційного суду відсутні. 

Аргументи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом касаційної інстанції, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Київський республіканський автоцентр" залишити без задоволення.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020р. у справі №910/15637/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О. О. Мамалуй

Судді                                                                                                    Н. М. Губенко

                                                                                                              Л. В. Стратієнко