УХВАЛА
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
справа №173/3039/18
провадження № 61-6767ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1  на   постанову  Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомець Василь Антонович про припинення договору іпотеки зняття заборони відчуження нерухомого майна,  
 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від    07 травня 2019 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнано припиненим договір іпотеки №50-1010/03-01, посвідчений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомцем В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2481, укладений 25 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", яке перейменоване в ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк". 
Знято заборону відчуження з належного ОСОБА_1 нерухомого майна: комплексу будівель та споруд дитячого оздоровчого табору відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого в АДРЕСА_1 та вилучено вказаний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладений приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомцем В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2481, в зв`язку з укладенням договору іпотеки № 50-1010/03-01 від 25 грудня 2006 року, та вилучено запис           № 4280292 від 25 грудня 2006 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Постановою  Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомець В.А. про припинення договору іпотеки зняття заборони відчуження нерухомого майна - скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних  вимог.
10 квітня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову  Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, в якій просить скасувати  постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі  рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
 
Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.
 
Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.
 
Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України).
 
Зокрема, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У даній справі скаржник оскаржує в касаційному порядку судові рішення, право на касаційне оскарження яких передбачене пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Даний перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
Так скаржник зазначає, щосуд апеляційної інстанції розглянув справу без повного та всебічного  дослідження доказів по справі, а також з порушенням норм матеріального права.  Однак, касаційна скарга не містить підстави касаційного оскарження, які цивільний процесуальний закон вимагає зазначати, та їх відповідне обґрунтування.

З метою усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне мотивування.
 
Суд касаційної інстанції роз`яснює скаржнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими
 
За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
 
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
 
Окрім того,  відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
З додатків доданих до касаційної скарги вбачається, що скаржником не було надано примірник касаційної скарги для  третьої особи.
Враховуючи викладене, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки неоформлена відповідно до вимог, встановлених процесуальним законодавством для касаційної скарги.
 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1  на   постанову  Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш