ПОСТАНОВА
Іменем України

18 травня 2020 року 

м. Київ
справа №638/13126/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43864/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою Міністерства оборони України
на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 (суддя Хайкін В.М.) та 
ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 (колегія у складі суддів Подобайло З.Г., Тацій Л.В., Григорова А.М.) 
у справі № 638/13126/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України,
третя особа –  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1.          У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа – ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час виконання інтернаціонального обов`язку з 07.05.2015, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 №54, пункт 41;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з зі встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з 07.05.2015, відповідно до  постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та пп.4 п.2 ст.16-ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням раніше отриманої виплати по обов`язковому особистому страхуванню військовослужбовців в розмірі 1850 грн 00 коп.
2.          Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017, позов задоволено. 
3.          У касаційній скарзі відповідач, із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.11.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.
5.          У зв`язку із ліквідацією вказаного суду справу передано Верховному Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом Міністра оборони України від 09.10.1997 №496 (по особовому складу) полковник ОСОБА_1 , колишній начальник Харківського вищого танкового командного училища, який перебуває в розпорядженні Міністерства оборони України, звільнений з військової служби у запас за пунктом 65, підпункт «в» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу.
7.          Наказом начальника Харківського вищого танкового командного училища від 13.10.1997 року №286 (по особовому складу) з 27.11.1997 позивач виключений зі списків особового складу училища, всіх видів постачання і забезпечення та направлений на облік до Дзержинського районного військового комісаріату м. Харкова.
8.          Із 31.03.1998 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 01.04.2003 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час виконання інтернаціонального обов`язку (довідка МСЕК №312724).
9.          01.04.2003 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час виконання інтернаціонального обов`язку (довідка МСЕК №022008). 
10.          З 07.05.2015 позивачу встановлено безстроково ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час виконання інтернаціонального обов`язку (довідка МСЕК №106104).
11.          18.05.2016 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.
12.          Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 за вих. №1741/ВСЗ від 29.07.2016 позивача повідомлено, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги вразі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 №54, п. 41, йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби та інвалідність яким встановлена до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №33597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразового грошової допомоги, оскільки згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі.
13.          Згідно довідки Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (Харківська обласна дирекція) №135 від 20.02.2017, який проходив службу у підрозділах Міністерства оборони України, 13.06.2000 одержав страхову суму по державному обов`язковому особистому страхуванню у розмірі 50 % втрати працездатності від 31.03.1998, тобто 1850 грн.  
14.          Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся із позовом до суду.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 07.05.2015 позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ №975 від 25.12.2013 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Відповідач у касаційній скарзі наголошує, що:
а) на момент встановлення позивачу інвалідності чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової служби у разі встановлення інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби;
б) справа підсудна окружному адміністративному суду;
в) судом першої інстанції неправомірно стягнуто з нього судовий збір у розмірі 640 грн на користь держави за рахунок його бюджетних асигнувань.
17.          Позивач заперечення на касаційну скаргу не надав.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

18.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
19.          Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
20.          Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
21.          Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-ХІ (в редакції, чинній на час звернення до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
22.          Відповідно до частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення до відповідача за призначенням одноразової грошової допомоги) така допомога призначалась і виплачувалась у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;
4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;
6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;
7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;\
8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;
9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.
23.          Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
24.          На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок № 975, яким врегульовано призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
25.          При цьому, пунктом 2 наведеної постанови Уряду установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 № 1331;
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
26.          Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
27.          Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу як інваліду ІІ групи. ІІ групу позивачу встановлено з 07.05.2015.
28.          На день встановлення позивачу інвалідності ІІ групи діяв Порядок № 975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах. 
29.          Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.
30.          Безпідставним є посилання відповідача на пропуск позивачем тримісячного строку звернення за одноразовою грошовою допомогою, оскільки відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців» військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги в тому числі й після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.
31.          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 826/6846/16.
32.          Що стосується розгляду справи у суді першої інстанції неповноважним судом. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ні предмет спору цієї справи, ні суб`єктний склад її учасників у розумінні положень статті 24 КАС України не дають підстав поширювати розгляд і вирішення його колегією окружного адміністративного суду у складі трьох суддів.
33.          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.03.2020 у справі № 366/2490/16-а.
34.          Щодо стягнення із Міністерства оборони України судового збору у розмірі 640 грн на користь держави. Згідно ст. 87 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (у редакції до 15.12.2017). Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
35.          До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
36.          Розподіл судових витрат врегульовано статтею 94 КАС України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
37.          Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
38.          З матеріалів справи встановлено, що судовий збір позивачем не сплачувався (інвалід II групи). Відсутні жодні докази щодо понесення інших судових витрат позивачем. Отже, в даному випадку відсутні будь-які підстави для стягнення судового збору з Міністерства оборони України, що не було враховано при винесенні судових рішень судом першої та апеляційної інстанції.
39.          Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції стягнуто з Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 640 грн на користь держави. Проте процесуальним законом, чинним на час виникнення спірних правовідносин не було визначено жодного порядку відшкодування судових витрат на користь держави, навіть при розгляді справи за позовом осіб, що звільнені від сплати судового збору.
40.          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі № 237/4421/16-а.
41.          На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду в частині стягнення з Міністерства оборони України судових витрат підлягає скасуванню.
42.          Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
43.          Рішення у частині ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд –          

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2017 у справі № 638/13126/16-а в частині стягнення з Міністерства оборони України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп скасувати.
В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                     Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                     О.П. Стародуб