Номер провадження: 22-ц/813/2650/20 
Номер справи місцевого суду: 496/3267/18
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-суддіКомлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,
з участю секретаря Воронової Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2019 року про відмову скасування забезпечення позову, постановленупід головуванням судді Буран В.М., -
в с т а н о в и в:
У серпні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.
Одночасно ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17 серпня 2018 року заява ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволена. Накладений арешт на будинок та земельну ділянку, які належать ОСОБА_3 
14.06.2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , через свого представника звернулися до суду з заявою про скасування забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначили, що ОСОБА_3 не є стороною правочинів - розписок від 13.10.2017 року та 03.07.2018 року за якими виник борг.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2019 року заява представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування забезпечення позову залишена без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, проситьухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначає, що накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 у якого не підтверджені зобов`язальні відносини з позивачем жодним документом, а тому цей захід забезпечення позову є незаконним та підлягає скасуванню.
Відзиву до суду надано не було.
Сторони про розгляд справи на 08 квітня 2020 року були сповіщені належним чином (а.с. 176-179).
Від адвоката Хорошун О.В., представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , а також адвоката Тонкошкур І.В., представника ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 180-186).
Справа перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції з листопада жовтня 2019 року.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно  до ст.  375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Залишаючи без задоволення заяву  ОСОБА_1 , представника відповідачів  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про скасування забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, судом було прийнято до уваги, що відсутність заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки існують підстави вважати, що відсутність арешту майна дозволить відповідачу здійснити відчуження цього майна на користь третіх осіб.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого зазначила, що вона 13.10.2017 року за договором позики передала відповідачам, як подружжюгрошову суму в розмірі 57980 дол. США, зазначивши, що відповідно до договору купівлі-продажу відповідачі є подружжям.
На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали позивачу розписку та зобов`язалися повернути грошові кошти, однак відповідачі відмовляють повернути їй грошові кошти, тому ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом.
Одночасно, ОСОБА_4 подала до суду заяву про забезпечення її позову, в якій просила накласти арешт на будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать відповідачу ОСОБА_3 тапридбано за спільні сумісні кошти подружжя, зазначивши, що відповідачі намагаються продати вказане майно, тому в забезпечення свого позову просила вжити заходи, шляхом накладення арешту на будинок та земельну ділянку.
Задовольняючи заяву про забезпечення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу стягнення грошових коштів за договором позики та існує ризик подальшого ухилення відповідачів від зобов`язання щодо повернення грошових коштів, у зв`язку з чим наклав арешт на будинок та земельну ділянку.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тобто, суд першої інстанції, при розгляді заяви про забезпечення позову перевірив та врахував усі обставини, що мають перевірятись при вжитті заходів забезпечення позову, а саме наявні в матеріалах справи копії договорів куплі-продажу будинку та земельної ділянки, на які судом було накладено арешт.
Зі змісту договорів вбачається, що можливо на купівлю зазначеного майна використанні кошти, які є спільною власністю подружжя  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 12-13, 15-16).
Висновки суду про те, що ОСОБА_2 , яка є боржником за розписками від 13.10.2017 та 03.07.2018 року, приймала участь у покупці нерухомого майна, яке належить ОСОБА_3 , на момент укладання договору відповідачі перебували у шлюбі є вірними, тому судом обґрунтовано був накладаний арешт на зазначене майно.
При цьому судом було враховано, що забезпечення позову вказаним способом не завдають відповідачу збитків, оскільки накладення арешту полягає у забороні здійснення юридично значимих дій, речові якості майна не псуються, а обраний спосіб забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог.
Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України в Постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, яка є чинною, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала.
Висновки суду про доцільність заходів забезпечення позову та відсутність підстав для їх скасування є обґрунтованими, оскільки зі змісту заявлених позовних вимог, наявності майнового спору, належність майна відповідачу, дотримання вимог співмірності, відповідність способів забезпечення позову заявленим вимогам, вбачається, що скасування заходів забезпечення заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.
З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про те, щонакладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 , у якого не підтверджені зобов`язальні відносини з позивачем жодним документом, а тому цей захід забезпечення позову є незаконним та підлягає скасуванню, колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються матеріалами справи, а самекопіями договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, про що було зазначено місцевим судом.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41). 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 14 червня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складений 13 квітня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк