ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

04 червня 2020 року 
Київ
справа №826/26101/15
адміністративне провадження №К/9901/36594/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2016 (суддя: Качур І.А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 (колегія суддів: Шурко О.І., Василенко Я.М., Степанюк А.Г.) у справі № 826/26101/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прем`єр-Ліга» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу, податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити дії, 
                                             
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Прем`єр - Ліга» з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у якому просить суд про:
- визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 27.10.15 №13062-23;
- визнання протиправними та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 27.10.15 №24988/10/826-54-23-04;           
- визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.11.15 №0001942100;
- зобов`язання відповідача внести в інтегровану картку ТОВ «Прем`єр -Ліга» відомості про сплату останнім акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів за платіжним дорученням від 04.05.2015 №17586 на суму 279000,00 грн., вжити заходів щодо припинення застави майна і внесення про це інформації до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, утриматись від вчинення дій по нарахуванню встановлених податковим законодавством сум штрафів та пені у зв`язку з ненадходженням до бюджету суми коштів в розмірі 279 000 грн., утриматись від вчинення дій з прийняття рішень про опис майна у податкову заставу та стягнення податкового боргу. 
Позов обґрунтовано тим, що ним своєчасно сплачено до бюджету самостійно узгоджені суми податкового зобов`язання з акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів за звітний податковий період лютий, квітень, травень, червень (уточнюючи декларації) та серпень 2015 року шляхом подання до обслуговуючого банку відповідного платіжного доручення, про що відповідача було повідомлено та надано копію вказаного платіжного доручення. На думку позивача, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання та його сплати, пов`язане саме з моментом подання до банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк.   Крім того, позивач посилався на п. 129.6 ст. 129 ПК України щодо звільнення платника податків від відповідальності за неперерахування податку до бюджету з вини банку, відтак відображення в інтегрованій картці платника податку інформації про наявність недоїмки тягне за собою неправомірне нарахування пені та застосування штрафних санкцій до платника податків.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.10.15 №13062-23 про сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 134610 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 27.10.15 №24988/10/26-54-23-04. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми «Ш» Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 05.11.15 №0001942100 про сплату штрафу в сумі 37255,20 грн.  Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести в інтегровану картку (картку особового рахунку) ТОВ «Прем`єр -Ліга» відомості про сплату останнім сум за платіжним дорученням №17586 від 04.09.2015 на суму 279000,00 грн., спрямовані на сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів (код 14040001). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
          На обґрунтування висновків суду зазначено, що суму 279000 грн. позивачем своєчасно сплачено до бюджету  шляхом надання платіжного доручення №17586 від 04.09.2015  до управляючого банку, що є наслідком внесення відповідних відомостей до інтегрованої картки позивача. При цьому, суди зауважили, що факт відкликання відповідачем податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу не позбавляє право позивача на їх оскарження в судовому порядку, як таких, що протягом їх дії могли спричинити негативні наслідки для позивача, - платника податків.   
          Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач, подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати  у задоволені позову відмовити. 
          Від позивача на вказану касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України надійшло заперечення, в якому він просить залишити рішення судів без змін, а саму скаргу - без задоволення.
          Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з таких підстав.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із роздрукованої електронної облікової картки платника податку, станом на 30.09.2015 за ТОВ «Прем`єр - Ліга» рахувалась переплата з акцизного податку на суму 817590,00 грн.; 11.09.2015 позивачем була подана декларація, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобов`язання в розмірі 1063553,00 грн., внаслідок чого утворилась недоїмка в сумі 245974,00 грн.
Внаслідок несплати задекларованої суми податку, податковим органом було сформовано податкову вимогу від 27.10.2015 №13062-23 та винесено рішення про опис майна у податкову заставу від 27.10.2015 №24988/10/26-54-23-01. Вказані рішення та вимога були в подальшому відкликані. 
5.11.2015 ДПІ у Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку, за результатами якої складено акт №156/21-12.
Так, камеральною перевіркою даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з акцизного податку за серпень 2015 року та уточнених декларацій за лютий, квітень - червень 2015 року встановлено порушення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов`язання: граничний строк сплати узгодженого податкового зобов`язання за уточнюючими деклараціями - 05.10.2015, за серпень 2015 року - 30.09.2015, тоді як за даними ІС «Податковий блок», суми податку фактично сплачені 02.10.2015 та 30.10.2015.
За наслідками перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 05.11.2015 №0001942100 на суму штрафу в розмірі 37255, 20 грн.
Не погоджуючись із вказаними рішенням, вимогою та податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із позовом, який був частково задоволено.

Згідно із приписами Кодексу адміністративного судочинства України, - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до пункту  60.1  статті  60 Податкового кодексу України  (далі - ПК України) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: згідно підпункту 60.1.1 сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.
Згідно з пунктом  60.2  статті  60  ПК України  у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.
Отже, враховуючи наведені вище положення  ПК України та встановлені у справі обставини справи, Верховний Суд, вважає за необхідне зауважити, що оскільки спірна податкова вимога вважається відкликаною в силу закону, відтак не порушує права позивача. 
Вказана правова позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, що була викладена у постанові від 6.03.2020 справа №816/1125/16, адміністративне провадження №К/9901/31722/18. 
З урахуванням зазначеного, Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, про те, що відкликана податкова вимога як і рішення про опис майна в податкову заставу, можуть порушувати права позивача, протягом строку їх дії, за умови, що жодних доказів настання відповідних обставин зазначено не було. Тому, правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і рішення про опис майна у податкову заставу у судів не було. 
Відтак, рішення судів попередніх інстанцій в цій частині підлягають скасуванню, а в задоволені позовних вимог необхідно відмовити.
Крім того, за змістом акту камеральної перевірки від 5.11.2015 №156/21-12 вбачається, що у позивача обліковується несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку у сумі 372552,00 грн. Далі в акті вказані дати граничного строку сплати такого зобов`язання і платіжні доручення по його сплаті, а саме: №2462 від 2.10.2015 на суму 124000,00 грн. та №3683 від 30.10.2015 на суму 333962. Спірне податкове повідомлення-рішення від 5.11.2015 винесене на підставі вказаного акту і з урахуванням суми несвоєчасно сплаченого податкового зобов`язання був визначений розмір штрафу (10%) - 37255,20 грн. 
Разом з тим, суди попередніх інстанцій, не надаючи правового значення вказаним обставинам акту, скасували дане податкове повідомлення-рішення, зазначаючи, що позивач своєчасно надав до управляючого банку доручення №17586 від 04.09.2015 про сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів на суму 279000 грн. (код 14040001).  
Тобто, суди попередніх інстанцій взагалі не встановили, чи була наявна сума боргу або переплати акцизного податку та в якому розмірі,  дата та сума сплати, що може підтверджуватись відповідними платіжними дорученнями.  Для правильного вирішення справи важливо також встановити період і суму податкового зобов`язання та граничний строк його сплати.  Суди мають визначитись із розміром сплаченого позивачем акцизного податку, з урахуванням висновків акту перевірки та оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішення, облікової картки платника податків і акту звірки №7866-20 від 23.11.2015, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.109). 
У свою чергу, механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків та інших платежів, визначений у Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №217/24994 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок).
Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.
Приписами пункту 4 розділу 1 Порядку передбачено, що облік податків, зборів та єдиного внеску ведеться підрозділами Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників, державних податкових інспекцій в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об`єднаних державних податкових інспекцій відповідно до функціональних повноважень.
Зі змісту пункту 1 розділу 2 Порядку вбачається, що інтегровані картки платників відкриваються територіальними органами Міндоходів за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску.
Пунктом 1 розділу 4 Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників територіальні органи Міндоходів проводять оперативний облік надходжень: за податками, зборами, митними платежами на підставі документів, визначених Порядком взаємодії органів Міністерства доходів і зборів України та органів Державної казначейської служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 4.12.2013 №760/1031, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2013 за №2193/24725.
Згідно з пунктом 5 розділу 4 Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.
Таким чином, з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету контролюючі органи відкривають платнику податків інтегровані картки, за якими відображається стан розрахунків платника з бюджетом. Відомості про сплату податкових зобов`язань платниками податків обліковуються у таких картках за даними електронних реєстрів розрахункових документів. 
Враховуючи викладене, судам також необхідно встановити, чи дійсно сума акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі акцизних товарів у розмірі 279000 грн. дорученням №17586 від 04.09.2015 надійшла до бюджету, дату її надходження,  та у разі підтвердження доводів позивача про затримку її сплати з вини банку, зробити відповідні висновки. При цьому, наявність лише платіжного доручення, але без фактичного надходження коштів до державного бюджету, не дає правових підстав для зобов`язання відповідача вносити зміни до інтегрованої картки особового рахунку. Крім того, як вже зазначалось, позивачем та відповідачем враховано також суми сплачені не тільки платіжним дорученням № 17586, а й  №2462 від 2.10.2015 на суму 124000,00 грн. та №3683 від 30.10.2015 на суму 333962.
Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Верховним Судом правильність висновків судів попередніх інстанцій в цілому по суті спору.
Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:  

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 скасувати в частині  задоволення позовних вимог.
3. Відмовити в задоволені позовних вимог  ТОВ «Премєр-Ліга»  про визнання протиправними та скасування  вимоги  від 27.10.2015 № 13062-23 про сплату акцизного податку з реалізації роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 134610 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 27.10.2015 № 24988/10/26-54-23-04.
4. В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 05.11.15 №0001942100 та зобов`язання відповідача внести зміни в інтегровану картку - справу направити на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. 
5. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 - залишити без змін.
6. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду