ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження:№33/821/273/20 Справа: №695/757/20	  	Головуючий по 1 інстанції	
Категорія: ст. 44-3 КУпАП	Середа Л.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. 
Суддя апеляційного суду Черкаської області Поєдинок І.А. за участю адвоката Брус М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 , на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року,                                         
в с т а н о в и в :

Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року,        -
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.
Відповідно до даної постанови, ОСОБА_1 03.04.2020 року о 12 год. 30 хв. в м. Золотоноша по вул.. Франка порушив правила щодо карантину людей, а саме в частині самоізоляції, залишив місце свого проживання.
Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явився із невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.
Постановою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року,         ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, правопорушника ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити.
Вважає, що вищезазначена постанова є такою, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції формально віднісся до вирішення справи та не з`ясував усіх обставин справи.
Додає, що у рішенні суду першої інстанції не вказано ким та яким органом складено протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено відповідність протоколу вимогам закону, чи був він складений правильно та чи повністю його зміст відображає склад правопорушення, чи вірно визначено норму статті, якою визначено обов`язок дотримання якої порушила особа, що притягується до адміністративної відповідальності, також судом не встановлено в чому саме полягало порушення ОСОБА_1 та чи мав він умисел у його вчиненні, не надано належної оцінки викладеним в протоколі та рішенні обставинам інкримінованого йому правопорушення, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність Апелянта.
Вказує, що ОСОБА_1 проживає один у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 30.04.2020 року, не маючи постійного місця роботи, змушений перебиватися тимчасовими заробітками, а тому погоджується на будь-який вид робіт, в тому числі і за кордоном, що підтверджується даними його закордонного паспорта.
Наголошує, що 03.04.2020 року Апелянт, перебуваючи вдома за місцем свого проживання, близько обіду був опитаний працівниками правоохоронних органів, які прийшли до нього додому і почали вимагати в нього документи, а саме: закордонний паспорт, та почали розпитувати чи дійсно він перебував за кордоном. Отримавши стверджувальну відповідь та оглянувши паспорт Апелянта почали складати на нього протокол про адміністративне правопорушення, повідомивши, що його нібито сьогодні бачили в магазині (не повідомивши в якому та коли саме, а також хто саме його бачив), чим він порушив умови карантину, а тому на нього буде накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.
Жодних пояснень Апелянта правоохоронці навіть слухати не захотіли, сфотографували на телефон його документи: закордонний паспорта та паспорт громадянина України, а також надали на підпис протокол. Апелянт від підпису відмовився, оскільки не скоював жодних правопорушень, а тому не мав наміру їх визнавати.

          Перевіривши матеріали справи та заслухавши  захисника Брус М.С., в інтересах  ОСОБА_1 вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняте мотивоване законне рішення.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції неповно та не об`єктивно з`ясовано обставини справи про адміністративне правопорушення, не досліджено всіх наявних доказів, не надано їм належної юридичної оцінки, зокрема, не надано належної правової оцінки недолікам, які допущені при складанні протоколу, не враховано те, що фактично протокол складено з порушенням вимог ст.. 256 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані обставини судом проігноровані та не взяті до уваги, отже суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи об`єктивно не з`ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 03.04.2020 року о 12 год. 30 хв. в м. Золотоноша по вул.. Франка порушив правила щодо карантину людей, а саме в частині самоізоляції, залишив місце свого проживання.
У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається серед іншого місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Варто звернути увагу на те, що в поясненнях свідка вказаний час правопорушення «близько 08:30 год.», а в протоколі - «близько 12:30 год.», тому не можливо встановити коли саме відбулося та чи відбулося взагалі таке правопорушення.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
       Крім того, в обґрунтуванні свого рішення суд першої інстанції зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , в`їжджаючи на територію України прийняв умови і правила проходження карантину та погодився на власну самоізоляцію. При цьому суд першої інстанції не зазначає, з якого саме доказу вбачається така інформація, що була покладена в основу рішення суду. 
В матеріалах справи відсутній документ, який би вказував на прийняття апелянтом зобов`язання самоізолюватися, та відсутні докази того, що ним була підписана згода на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.
В своїй постанові суд першої інстанції посилається на Постанову КМУ № 211 від 11.03.2020 року та зазначає, що п. 1 вказаної постанови «установлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України карантин». При цьому, посилаючись на дані паспорта апелянта, встановлює факт, що « ОСОБА_1 прибув до України із-за кордону, вибувши 29.03.2020 року із Грузії».
Підпунктом 2 пункту 35 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням..» від 30.04.2020 року № 540-ІХ внесено зміни до розділу X «Прикінцеві положення» ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та доповнено даний розділ п. 2-2 та 2-3, якими встановлено: «Тимчасово, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СО\/Ю-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, громадяни України, які повертаються до України з країн, де виявлено особливо небезпечні інфекційні хвороби, зобов`язані виконувати обмежувальні протиепідемічні заходи, встановлені уповноваженими органами, у тому числі щодо перебування в ізоляції на визначений цими органами термін.», «Тимчасово, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, з урахуванням епідемічної ситуації, можуть бути запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи щодо фізичних осіб.
За порушення встановлених обмежувальних протиепідемічних заходів особи несуть відповідальність згідно із законом».
При цьому п. 1 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» визначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування.
Тобто, обов`язок виконання обмежувальних протиепідемічних заходів, встановлених уповноваженими органами, у тому числі щодо перебування в ізоляції та визначений цими органами термін, набув чинності лише 30 березня 2020 року, а апелянт повернувся до України 29.03.2020 року.
Таким чином, не забезпечено повне, всебічне та об`єктивне збирання та дослідження доказів, роз`яснення та реалізація прав особи що притягується до відповідальності, в тому числі на захист, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене суддя суду першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався та дійшов до хибного рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова районного суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 294, п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

постановив:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року – задовольнити.
Постанову судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП – скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                         І.А. Поєдинок