РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року
м. Рівне

Справа № 564/2072/19
Провадження № 22-ц/4815/554/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,
секретар судового засідання – Пиляй І. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 ,
відповідач – ОСОБА_4 ,
відповідач – ОСОБА_5 ,
відповідач – ОСОБА_6 ,
відповідач – Державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних
послуг Рівненської міської ради Рівненської області Салійчук Ілона Михайлівна,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Салійчук Ілони Михайлівни – Управління 
забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 січня 2020 року у складі судді Цвіркуна О. С., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області о 13 годині 55 хвилин, повний текст рішення складено 03 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 , Державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Салійчук Ілони Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Салійчук Ілони Михайлівни – Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог вказував, що він є власником квартири АДРЕСА_1  на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.10.2004 року, який зареєстрований у КП «Рівненське обласне БТІ» 08.11.2004 року. Зазначав, що існування державної реєстрації прав власності відповідачів на сусідню квартиру  АДРЕСА_2 порушує його права та охоронювані законом інтереси як власника суміжної квартири  АДРЕСА_3 , оскільки реконструкція квартири АДРЕСА_4  проведена з порушенням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил, що загрожує нормальному користуванню позивачем квартирою  АДРЕСА_3 . На підставі рішення головного інспектора будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами від 03.04.2019 року № 35-гбн, наказом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненської області № 35 від 03.04.2019 року скасовано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 26.12.2018 року №РВ141183601050 на об`єкт: «реконструкція частини житлового будинку (квартири) та будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_5 », на підставі якої державний реєстратор Салійчук І. М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44992433 від 09.01.2019 15:12:53 та проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт житлової нерухомості – квартиру загальною площею 90,9 кв.м., житлова площа 36,3 кв.м., за адресою:  АДРЕСА_5 , на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2  (розмір частки 1/5),  ОСОБА_3 (розмір частки 1/5),  ОСОБА_4 (розмір частки 1/5),  ОСОБА_5 (розмір частки 1/5),  ОСОБА_6 (розмір частки 1/5). З наведених підстав просив скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру загальною площею 90,9 кв.м. житлова площа 36,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2 (розмір частки 1/5), ОСОБА_3 (розмір частки 1/5), ОСОБА_4 (розмір частки 1/5), ОСОБА_5 (розмір частки 1/5), ОСОБА_6 (розмір частки 1/5), проведену на підставі рішення державного реєстратора Салійчук І. М. (Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 44992433 від 09.01.2019 15:12:53. 

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване відсутністю належних та достовірних доказів на підтвердження передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підстав для скасування державної реєстрації права власності відповідачів на належну їм на праві спільної часткової власності квартиру та обґрунтоване тим, що державний реєстратор діяла в межах цього Закону та своїх повноважень.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Костопільського районного суду від 11 грудня 2018 року у справі № 564/2064/18, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року, визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Костопільської міської ради № 781 від 02 вересня 2008 року «Про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по АДРЕСА_6 ». Внаслідок проведеної ОСОБА_2 реконструкції квартири АДРЕСА_2 без належного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, є підстави вважати цей об`єкт самочинно збудованим. Зазначає, що наказом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області від 03 квітня 2019 року № 35 «Про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації» скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 26 грудня 2018 року за № РВ 141183601050. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості, на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинного з огляду на його узаконення. Суд не надав оцінки правомірності дій відповідача ОСОБА_2 при оформленні права власності на реконструйовану ним квартиру. Вважає, що державна реєстрація права власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню. З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 

У поданих відзивах на апеляційну скаргу Державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Салійчук І. М., Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 08.10.2004 року, який зареєстрований у КП «Рівненське обласне БТІ» 08.11.2004 року.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , загальна площа 90,9 кв.м., житлова площа 36.3 кв.м., і кожному з них належить по 1/5 частині, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 4-5).

Підставами виникнення права власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_2 є: технічний паспорт, серія та номер: 10566, виданий 12.12.2018, видавник: КП «Рівненське обласне бюро технічної  інвентаризації» Рівненської обласної ради; свідоцтво про право власності на житло, серія та номер: б/н, виданий 30.12.1993 року, видавник – Костопільська міська рада народних депутатів; декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 26.12.2018 року, видавник – Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Державна реєстрація права власності відповідачів на квартиру АДРЕСА_2 , була проведена на підставі рішення  державного реєстратора Салійчук І. М. (Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44992433 від 09.01.2019 15:12:53.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу порушення прав позивача діями відповідачів, які виявились у здійсненні останніми реконструкції своєї квартири, що межує з квартирою позивача.

Звертаючись до суду з цим позовом,  ОСОБА_1  вказував, що державна реєстрація прав власності відповідачів на сусідню квартиру АДРЕСА_2 порушує його права та охоронювані законом інтереси як власника суміжної квартири АДРЕСА_3 , оскільки реконструкція квартири АДРЕСА_4 проведена з порушенням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил, що загрожує нормальному користуванню позивачем квартирою АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Відповідно до частини 1, 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 14 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Установивши, що декларація № НОМЕР_1 про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта – реконструкція частини житлового будинку (квартири) та будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_5 відповідала вимогам статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктам 17-21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, підстави для її повернення на доопрацювання відповідно до пункту 19 цього Порядку або скасування її реєстрації згідно з були відсутні, апеляційний суд доходить висновку про те, що вона на законних підставах зареєстрована 26.12.2018 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

На підставі цієї декларації № РВ141183601050 державним реєстратором Салійчук І. М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно відповідачів 09.01.2019 року.

Доводи апеляційної скарги про незаконність дій державного реєстратора спростовуються матеріалами справи та нормами закону. Так, за ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»  передбачено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Будь-яких доказів, які свідчили б про те, що державний реєстратор, здійснюючи 09.01.2019 року державну реєстрацію квартири відповідачів, діяла поза межами своїх повноважень або всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», апелянтом не надано і судом також не здобуто.

Покликання позивача, викладені в апеляційній скарзі, на необхідність скасування державної реєстрації з тих міркувань, що реконструкція квартири відповідачів є самочинним будівництвом, апеляційним судом відхиляються з наступних міркувань.

Так, відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Положеннями частини 5 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю здійснюють контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль – це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт, реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону). Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 ,ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Згідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». 

Відповідно до пункту 10 вказаної постанови, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).
Технічне обстеження включає такі етапи:
- попереднє (візуальне) обстеження об`єкта, у тому числі огляд і фотографування об`єкта та його конструктивних елементів, виконання обмірів, визначення класу наслідків (відповідальності) об`єкта, аналіз проектної та іншої технічної документації (за наявності);
- детальне (інструментальне) обстеження об`єкта, у тому числі визначення параметрів і характеристик матеріалів, виробів та конструкцій, із залученням фахівців відповідної спеціалізації та атестованих лабораторій (за необхідності).
Якщо етапи технічного обстеження об`єкта, що проводилося, не збігаються з названими етапами, зазначаються фактично пройдені етапи технічного обстеження.
Не дозволяється проведення технічного обстеження виключно за фотографіями, відеозаписами, кресленнями чи іншими документами без візуального огляду об`єкта.
На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об`єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об`єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об`єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.
Пронумерований, прошнурований звіт підписується та скріплюється особистою печаткою виконавця і затверджується суб`єктом господарювання, який проводив технічне обстеження (для юридичних осіб).
Відповідно до пункту 11 зазначеної Постанови датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Отже, зареєструвавши декларацію № НОМЕР_1 про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта – реконструкція частини житлового будинку (квартири) та будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_5 , Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області діяло як суб`єкт владних повноважень та в силу покладених на них законом обов`язків мали перевірити, як сам об`єкт нерухомого майна, який вводився в експлуатацію, так і підстави такого введення, а також відомості, зазначені в самій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в зв`язку з чим, доводи скаржника у цій частині не знайшли свого підтвердження.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що подальще скасування декларації № НОМЕР_1 про готовність до експлуатації об`єкта від 26.12.2018 року тягне за собою і скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно – квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . Такі покликання не заслуговують на увагу апеляційного суду з наступних міркувань.

Як встановлено судом, рішенням головного інспектора будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами від 03.04.2019 року №35-гбн, наказом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області № 35 від 03.04.2019 року скасовано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 26.12.2018 року №РВ141183601050 на об`єкт: «реконструкція частини житлового будинку (квартири) та будівництво господарської будівлі по АДРЕСА_5 ». 

Підстави для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації передбачені ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

При цьому, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості, на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинного з огляду на його узаконення. 

Таким чином, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно не перебуває у прямій залежності від скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а підставами для скасування реєстрації права власності може бути судове рішення. Дозвільні документи на будівництво, до категорії яких належить і скасована декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 26.12.2018 року №РВ141183601050, є необхідною ланкою в процесі реєстрації права власності на цей об`єкт, проте втрачають свою правову значущість після цієї реєстрації, а їх скасування не має жодних правових наслідків.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі № 916/1986/18 від 12.06.2019 року, № 489/2522/17 від 15.05.2019 року.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними, достовірними, достатніми та переконливими доказами, як того вимагають положення ст.ст. 77-81 ЦПК України, порушення своїх законних прав та охоронюваних законом інтересів діями відповідачів щодо реконструкції їхнього помешкання та діями третіх осіб – щодо проведення державної реєстрації права власності відповідачів на суміжну з помешканням позивача квартиру, з огляду на що вони не підлягають задоволення. 
Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені  обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 січня 2020 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2020 року.

Головуючий                                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                        Бондаренко Н. В.

                                                                               Шимків С. С.