Ухвала
 
04 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 522/11473/15-ц
провадження № 61-47178св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи: 
позивач - заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
третя особа - державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Наталя Михайлівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року у складі судді Шенцевої О. П. та постанову Апеляційного суду Одеської області           від 04 жовтня 2018 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараша А. А., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У червні 2015 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н. М., про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, визнання майна відумерлою спадщиною та передачу його у власність, скасування рішення державного нотаріуса.
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2014 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_5 . Визнано ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги. 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 липня 2014 року скасовано. У задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено. Разом з тим 09 лютого 2015 року ОСОБА_1 за договором дарування відчужив спірну квартиру ОСОБА_2 , яка у свою чергу за договором купівлі-продажу від 07 квітня 2015 року відчужила спірну квартиру ОСОБА_3 . 
 
Посилаючись на викладене, прокурор, із урахуванням уточнених вимог, просив скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 12 листопада 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є. С., зареєстроване у реєстрі    № 5805; визнати договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та            ОСОБА_2 , серія та номер 5-123, від 09 лютого 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори      Назарчук Н. М., недійсним; визнати договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , серія та номер 5-485, від 07 квітня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н. М., недійсним; поновити строк на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою; визнати квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною; передати у власність територіальної громади           м. Одеси, в особі Одеської міської ради, вказану квартиру; скасувати рішення державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори       Назарчук Н. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 квітня 2015 року за № 20569592, на підставі якого зареєстроване право власності за         ОСОБА_3 на вказану квартиру.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року позов прокурора задоволено. Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом       від 12 листопада 2014 року на квартиру АДРЕСА_1 , яке посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є. С., зареєстроване у реєстрі № 5805; визнано договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , серія та номер 5-123, від 09 лютого 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н. М., недійсним. Визнано договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , серія та номер 5-485,                 від 07 квітня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н. М., недійсним; поновлено строк на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою; визнано квартиру АДРЕСА_1 , відумерлою спадщиною; передано у власність територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, квартиру АДРЕСА_1 ; скасовано рішення державного нотаріуса Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 квітня 2015 року за № 20569592, на підставі якого зареєстроване право власності за ОСОБА_3 на вказану квартиру.
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 неправомірно набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду, яке скасоване судом апеляційної інстанції, а отже, наступні угоди, за якими ОСОБА_2 , а потім і ОСОБА_3 , набули право власності на спірне майно, укладені незаконно. Одеська міська рада не мала можливості протягом одного року звернутися до суду із заявою про відкриття спадщини, оскільки існувало рішення суду справі № 522/11740/14-ц, на підставі якого за ОСОБА_1 визнано право власності на спірний об`єкт.
 
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (статті 41 Конституції України, статтям 215, 319, 321, 328, 1277 ЦК України, статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») та процесуального (статтям 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, чинним на час ухвалення рішення судом першої інстанції) права.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У листопаді 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області                     від 04 жовтня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що на теперішній час судове рішення, яким було б відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 , відсутнє; заява залишена без розгляду. Питання наявності у ОСОБА_1 підстав спадкувати після смерті ОСОБА_5 розглядається судом у порядку позовного провадження. Скасоване судами свідоцтво про право на спадщину за законом не є ані правовим актом індивідуальної дії, ані нормативно-правовим актом, а приватний нотаріус не є органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування. На момент укладення договору дарування, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 , а на момент укладення договору купівлі-продажу - за ОСОБА_2 . Отже, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_9 мали право на розпоряджання зазначеною квартирою. Суди в порушення норм матеріального права та сталої судової практики, у тому числі й Верховного Суду, незаконно задовольнили вимоги про визнання недійсними кількох правочинів поспіль щодо одного й того самого об`єкта нерухомості. Строк на подання заяви про прийняття спадщини не може бути пропущеним, а, отже, й поновленим. 
 
У липні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав письмові пояснення, згідно з якими скасування свідоцтва про право на спадщину суперечить положенням закону. Прокурор, звернувшись до суду з цим позовом, у порушення статті 1301 ЦК України, просив не визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, а скасувати його на підставі статті 21 ЦК України, яка не застосовується у цих правовідносинах. 
 
У жовтні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав письмові пояснення, згідно з якими нa ОСОБА_3 покладений надмірний тягар, що відповідно до правових позицій Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, є підставою для скасування судових рішень та відмови у задоволенні позовних вимог прокурора. 
 
У листопаді 2019 року Одеська міська рада подала письмові пояснення на касаційну скаргу, згідно з якими витребування майна з володіння відповідача відповідає критерію законності: витребування здійснюється на підставі норм статей 387, 388, 396 ЦК України, у зв`язку з визнанням спірної квартири відумерлою спадщиною. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Верховного Суду Карпенко С. О. від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано справу, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу та зупинено дію рішення судів.
 
05 лютого 2019 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
Рішенням зборів суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду           від 02 квітня 2020 року № 1 «Про заходи, спрямовані на належне здійснення правосуддя», вирішено здійснити перерозподіл справ, у яких касаційні скарги подані до Верховного Суду у 2017-2018 роках.
 
На підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа передана судді Ступак О. В.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Наталя Михайлівна, про скасування свідоцтва про право на спадщину, визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, визнання майна відумерлою спадщиною та передачу його у власність, скасування рішення державного нотаріуса, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2018року призначити до судового розгляду на 20 травня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик