ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2020 року                           м. Дніпро                       Справа №  908/3343/19
      Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва    І.М. ( доповідач ), 
суддів:                       Кузнецової І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.                                                                                  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу 
Комунального підприємства “Водоканал” 
на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2020 р.
( суддя Топчій О.А., м.Запоріжжя, повний текст рішення складено 18.02.2020 р.) 
по справі
за позовом         Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергогазрезерв” 
                            ( м. Черкаси )
до відповідача  Комунального підприємства “Водоканал” 
                           ( м. Запоріжжя )  
про стягнення 2 818 512,66 грн 
                    
                              ВСТАНОВИВ:    
Рішенням  Господарського суду Запорізької області від 04.02.2020 р. позов задоволено - стягнуто з Комунального підприємства “Водоканал” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергогазрезерв” заборгованість у розмірі 1 115  353,73 грн, понесені збитки у розмірі 1 703 158,93 грн, судовий збір у розмірі 42  277,69 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство “Водоканал” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Вказане рішення суду Скаржник вважає необгрунтованим та прийнятим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обгрунтування своїх доводів та заперечень, Скаржник посилається на те, що 30.08.2019 р. Постановою НКРЕКН № 1781 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 р №1411» унесено зміни та встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 116,54 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість). Дана постанова набрала чинності з 01.09.2019 р. У зв`язку з тим, що НКРЕКП не має повноважень щодо втручання в господарську діяльність господарюючих суб`єктів, які діють на виконання умов Договору, у п. 2 Постанови № 1781 від 30.08.2019 р. надані рекомендації енергопостачальникам для застосування зменшених тарифів з вересня 2019 р. Таким чином,  оплата спожитого обсягу електричної енергії за вересень 2019 р. була здійснена КП «Водоканал» за встановленими на законодавчому рівні Постановою НКРЕКП № 1781 від 30.08.2019 р. «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 р № 1411» тарифами на послуги з передачі електричної енергії, яка в силу зазначених норм є обов`язковою до виконання. Окрім того, суд залишив поза увагою той факт, що Акт № РН-0003590 приймання- передачі електричної енергії не був підписаний КП «Водоканал».
Водночас, на думку Скаржника, оскільки фактично з 27.06.2019 р. по 01.08.2019 р. дія постанов НКРЕКП № 954 та № 955 від 07.06.2019р. була зупинена відповідними судовими рішеннями, та скасовані дані постанови 01.08.2019 р., у КП «Водоканал» відсутні правові підстави для здійснення розрахунків за липень 2019р. по Договору за тарифами на передачу електроенергії та послуг диспетчерського управління, які були встановлені даними постановами. За таких обставин розрахунок здійснювався відповідно до умов Договору та тарифів встановлених постановою НКРЕКП № 1905 від 12.12.2018 р. «Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП «НЕК «УКРЕНЕРГО» на 2019 рік», що фактично діяла до 01.08.2019 р. Остаточний розрахунок було здійснено у відповідності до Додаткової угоди № 3 від 26.07.2019р. до Договору.
При цьому Скаржник зазначає, що стягуючи з Відповідача на користь Позивача збитки судом не було взято до уваги положення п. 3.3 Договору, яким передбачено, що Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є Додатком 1 до цього Договору. Комерційною пропозицією не передбачена відповідальність за понесені сторонами збитки.
Скаржник наголошує на тому, що в рішенні не зазначено в чому полягає склад правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, а саме: суб`єкт, об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторони. В матеріалах справи відсутній розрахунок понесених збитків.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергогазрезерв” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.
Зокрема, Товариство посилається на те, що акт приймання передачі не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з постачання електричної енергії, а також визначає її обсяги.
Крім того, у відзиві Товариство посилається на те, що Відповідач одночасно вказує на незаконність вимог Позивача та здійснює сплату грошових коштів за отриману електричну енергію, що вносить певну колізію в його позицію. Також, Позивачем надані докази отримання Відповідачем електричної енергії і найголовніше, Відповідачем не спростовується факт її отримання.
Товариство зазначає про те, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняв застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.
Товариство також вказує на те, що постанова НКРЕКП є нормативно-правовим актом, дія якого поширюється на всіх учасників спірних правовідносин. Разом з тим, зупинення дії нормативно-правового акта є тимчасовим заходом захисту прав учасників спірних правовідносин до розгляду конкретного адміністративного позову.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді -  Кузнецова І.Л., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Комунального підприємства “Водоканал”, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 16.04.2020р. 
Судове засідання 16.04.2020 р. не відбулось через запровадження постановою Кабінету Міністрів України  від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2",  зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів. Учасникам справи було повідомлено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.
Розпорядженням керівника апарату суду від 28.04.2020 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, для вирішення питання про призначення справи до розгляду.
Автоматичною системою  документообігу  для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів:  Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.04.2020 р. розгляд скарги призначено в судове засідання на 16.06.2020 р. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 15.06.2020 р., у зв`язку з виходом на роботу судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання  автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/3343/19  шляхом передачі справи раніше визначеній колегії суддів.
Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.
У судовому засіданні 16.06.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в  апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення господарського суду скасуванню, виходячи з наступного. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.06.2019   р.   між    ТОВ “Енергогазрезерв” ( Постачальник ) та  КП “Водоканал”( Споживач ) укладено Договір № Е/45-19, за умовами якого Постачальник зобов`язується продати електричну енергію Споживачу, а Споживач зобов`язується оплатити вартість використаної ( купованої ) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього Договору ( п. 2.1. Договору ).
В подальшому була укладено низка Додаткових угод до Договору, а саме: 20.06.2019 р. укладено Додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої  внесені зміни до п. 5.7. договору щодо порядку оплати електричної енергії та п. 3 Додатку № 1 Договору щодо способу оплати; 09.07.2019 р. укладено Додаткову угоду № 2 до договору, за умовами якої внесені зміни щодо реквізитів Постачальник; 26.07.2019 р. укладено Додаткову угоду № 3 до договору, за умовами якої внесені зміни та доповнено договір п. 2.4. наступного змісту: “Орієнтований об`єм поставки електричної енергії за договором складає 15 849 537 кВт*год”. Викладено п. 5.1. Договору в наступній редакції: “Загальна вартість цього договору становить 28 529 166,60 грн, крім того ПДВ 20% 5 705 833,32 грн, разом 34 234 999,92 грн”. Всього до сплати за 1кВт*год електричної енергії — 2,16 грн з ПДВ 20%; - 20.08.2019 укладено додаткову угоду № 4 до договору, за умовами якої внесені зміни до п. 5.1. договору та викладено його в наступній редакції: “Загальна   вартість   договору   становить   31393 621,00   грн,   крім   того   ПДВ   20% 6 278 724,20 грн разом 37 672 345,20 грн”. Всього до сплати за 1 кВт*год електричної енергії - 2,476368 грн з ПДВ 20%;
Відповідно до п. 3.1. договору початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в комерційній пропозиції, яка є додатком 1 до цього договору.
Згідно з п. 5.1. договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 1 до цього договору.
Відповідно до п. 9 Комерційної пропозиції ( Додаток 1) від 22.05.2019 р. вих. № 768-с/а, початок дії договору визначається згідно терміну зазначеному в заяві-приєднання Споживача і якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Пролонгація договору відбувається шляхом погодження сторонами додаткової угоди. Строк дії договору - по 30.09.2019, а в частині зобов`язань - до повного виконання Сторонами.
Згідно з заявою-приєднання ( Додаток 3 до договору про постачання електричної енергії споживачу ) початок постачання починається 01.07.2019 р.
Спосіб визначення ціни ( тарифів ) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Позивача ( п. 5.2. Договору ).
Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць ( п. 5.5. договору ).
Відповідно до п. 5.7. договору остаточний рахунок за розрахунковий період за спожиту електричну енергію та Акт приймання-передачі за розрахунковий період складається постачальником на підставі фактичних даних комерційних приладів обліку. Постачальник зобов`язаний скласти Акт приймання-передачі електричної енергії за розрахунковий місяць та надати два його примірники на розгляд споживачу не пізніше ніж до 10 (десятого) дня місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний розглянути наданий постачальником Акт приймання-передачі електричної енергії за розрахунковий місяць та за відсутності зауважень, підписати його не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання такого акта від постачальника і повернути один примірник постачальнику. На підставі повернутого Акта приймання-передачі електричної енергії постачальник виписує споживачу  рахунок для остаточного розрахунку.
Сума остаточного розрахунку визначається згідно фактичного обсягу спожитої електричної енергії з урахуванням сум платежів за відповідний розрахунковий період, що надійшли від споживача.
Згідно з п. 5.9. договору у разі виникнення у Споживача заборгованості за електричну енергію за цим договором, Споживач повинен звернутися до Постачальника  із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність (обмежену платоспроможність) споживача. Графік погашення заборгованості оформляється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем  графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.
Споживач здійснює оплату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії безпосередньо оператору системи (п. 5.10. Договору). 
Згідно з п. 6.2. Споживач взяв на себе зобов`язання: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору;  відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством та/або цим договором.
На виконання умов договору Постачальником складено акт № РН-0003590 від 30.09.2019 р. приймання-передачі електричної енергії, відповідно до якого за вересень 2019 року Споживачем було прийнято 4751.7200000 тис. кВт*год з ціною у 2 063,64 грн ( без ПДВ ) за 1 тис.кВт*год на загальну суму у 11 767 007,35 грн ( разом з ПДВ ). При цьому Акт приймання-передачі Споживачем не підписано та вартість електричної енергії не сплачена.  
Позивач звернувся з вимогою про сплату боргу № 07/037-19 від 21.10.2019 р., в якій просив погасити заборгованість. Дана вимога залишена Відповідачем без відповіді.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що у відповідності до акта звірки взаєморозрахунків ТОВ “Енергогазрезерв” з КП “Водоканал” та вимогою про сплату боргу № 07/037-19 від 21.10.2019 р., Позивач підтверджує часткову сплату грошових коштів за отриману електричну енергію за вересень у розмірі 10  651 683,62 грн.
Відповідач в обґрунтування заперечень в частині стягнення заборгованості за поставлену у вересні 2019 року електроенергію посилається на те, що на виконання Постанови НКРЕКП № 1781 “Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 р. № 1411” КП “Водоканал” 11.09.2019 р. направило на адресу ТОВ “Енергогазрезерв” для підписання два примірника проекту додаткової угоди № 5 до Договору в частині зменшення з 01.09.2019 р. тарифу на послуги з передачі електричної енергії на рівні 116,54 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість). У зв`язку з тим, що відповідь на проект додаткової угоди № 5 до договору не надійшла на адресу КП “Водоканал”, 16.09.2019 р. КП “Водоканал” з супровідним листом № 10733-19-03 повторно направило на адресу ТОВ “Енергогазрезерв” два примірника проекту відповідної додаткової угоди № 5 до Договору. Листом вих. 166/1909 від 18.10.2019 р. ТОВ “Енергогазрезерв” безпідставно відмовило КП “Водоканал” в підписанні даної додаткової угоди. На підставі викладеного Відповідач вважає вимоги ТОВ “Енергогазрезерв” про стягнення 1 115 323,73 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як зазначено судом першої інстнації - сторонами у справі не надано доказів розірвання договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок   недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин. Також, Відповідачем не надано доказів повного та своєчасного виконання своїх зобов`язань за договором щодо оплати поставленої електричної енергії.
Посилаючись на порушення умов договору № Е/45-19 від 06.06.2019 р. з боку Відповідачем щодо сплати в повному обсязі вартості отриманої у вересні 2019 року електричної енергії,  ТОВ “Енергогазрезерв”  звернулося з позовом до Комунального підприємства “Водоканал” по стягнення означеної заборгованість у розмірі 1  115  323,73 грн. в примусовому порядку. Крім того, ТОВ “Енергогазрезерв”  просить стянути з Комунального підприємства “Водоканал” суму збитків у розмірі 1  703  158,93 грн. завданих Позивачу внаслідок невірного застосовання Відповідачем тарифу за передачу електричної енергії.  
Місцевим господарським судом встановлено - постановою НКРЕКП № 1905 від 12.12.2018 р. були встановлені тарифи на передачу електричної енергії, включаючи плату за централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаною енергосистемою України, на 2019 рік на рівні 5,926 коп./кВттод ( без урахування податку на додану вартість) з розбивкою по кварталах: I квартал - 4,224 коп./кВт-год (без ПДВ); II квартал - 7,103 коп./кВт-год (без ПДВ); III квартал - 5,740 коп./кВт-год (без ПДВ); IV квартал - 6,846 коп./кВт-год (без ПДВ). 07.06.2019 р. НКРЕКП була прийнята постанова № 954 “Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП “НЕК “УКРЕНЕРГО” на II півріччя 2019”, якою з 01.07.2019 р. встановлювався новий тариф на передачу електричної енергії у розмірі 347,43 грн./МВт*год (без урахування податку на додану вартість), та, постанова № 955 “Про встановлення тарифу на послуги диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП “НЕК “УКРЕНЕРГО” на II півріччя 2019”.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 р. у справі № 640/11330/19 було вжито заходів забезпечення позову АТ “Нікопольський завод феросплавів” та зупинено дію постанов НКРЕКП № 954 та № 955.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.08.2019 р. у справі № 640/12695/19 замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19, а саме: зупинено дію постанов НКРЕКП № 954 та № 955 у відношенні учасників даної справи.
12.07.2019 р. НКРЕКП була прийнята постанова № 1411 “Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП “НЕК “УКРЕНЕРГО””, яка набрала чинності з 01.08.2019. 
Яз зазначено господарським судом - станом на 01.08.2019 р. постанова НКРЕКП № 954 від 07.06.2019 р. втратила чинність. Тобто, у розрахунковому періоді – липень 2019 року – постанова НКРЕКП від 07.06.2019 р. № 954 фактично була чинною.  Відповідно до акта № РН - 0002802 приймання - передачі електричної енергії від 08.08.2019, позивачем було передано 4984,5150000 тис, кВт*год.
Враховуючи ситуацію з зупиненням дії Постанови НКРЕКП від 07.06.2019 р. № 954, Відповідач надіслав на адресу Позивача лист від 16.09.2019 р. вих. № 10733/19/03 в якому зазначив наступне: “Таким чином, оскільки фактично з 27.06.2019 р. по 01.08.2019 р. дія постанови НКРЕКП від 07.06.2019 р. була зупинена відповідними судовими рішеннями, а з 01.08.2019 р. вони втратили чинність, у КП “Водоканал” на сьогоднішній день відсутні правові підстави для здійснення розрахунку за липень 2019 за тарифами на передачу електроенергії та послуг диспетчерського управління, що були встановлені даними постановами...”.
Встановлення факту протиправності або ж навпаки правомірності постанови НКРЕКП від 07.06.2019 р. № 954 у судовому порядку на час розгляду спору в суді першої інстанції тривав.
В основу оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог покладено висновок місцевого господарського суду про те, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлену у вересні 2019 року електричну енергію у сумі 1    115    353,73 грн законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, судом прийнято до уваги, що Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування відмови у підписанні акту приймання-передачі № РН-0003590 від 30.09.2019 р., а також доказів укладання додаткової угоди до договору про зміну тарифів чи оскарження відмови ТОВ “Енергогазрезерв” від підписання такої додаткової угоди. Задовольняючи позовні вимоги пов`язані зі стягненням збитків в сумі 1  703 158,93 грн, суд першої інстанції послався на те, що НКРЕКП було встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії в липні 2019 року у розмірі 347,43 грн/МВт*год, але через неправомірні дії Відповідача та підміну понять ним сплачувались кошти по скасованому тарифу у розмірі 5,740 коп./кВт*год, що призвело до значних збитків для Позивача у розмірі 1 703 158,93 грн (4984,5150000 тис. кВт*год. за липень 2019 року * 347,43 грн/МВт*год) - (4984,5150000 тис. кВт*год. за липень 2019 року * 5,740 коп./кВт*год).
Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову.
Ст. 269 ГПК України    встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наяність підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за поставлену у вересні 2019 року електричну енергію у сумі 1  115  353,73 грн  з огляду на таке.
Згідно з приписами ст. ст.  11,  509 Цивільного кодексу України    підставами виникнення зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до    ст. 193 Господарського кодексу України    суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення    Цивільного кодексу України.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього    Кодексу, інших правових    актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.    525, ч. 1 ст.    526 ЦК України).
Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 ЦК України).
За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з ст. 691 ЦК України Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до ч. 2 ст. 56 ЗУ “Про ринок електричної енергії” договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з ч. 1 ст. 57 ЗУ “Про ринок електричної енергії” електропостачальники мають право: вільно обирати контрагента за двостороннім договором; на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів; інші права, передбачені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та договорами, укладеними ними на ринку електричної енергії.
Згідно зі    ст. 526 ЦК України    зобов`язання має виконуватися належним чином    відповідно до умов договору та вимог цього    Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1    ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до    ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З урахуванням вимог    ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Згідно з ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Крім того, ст. 525 ЦК України та ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором
Пунктом 13.1 Договору встановлено, що він укладається на строк зазначений в комерційній пропозиції ( 30.09.2019 р. ).
Зазначені факти свідчать про те, що Відповідачем, в порушення Договору та законодавства України, проводились оплати за поставлену електричну енергію по ціні яку він самостійно змінив. 
Крім того, як вірно зазначив Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, твердження Скаржника про наявність підстав для зміни ціни договору не заслуговує на увагу, оскільки предметом спору по цій справі є стягнення заборгованості, а не внесення змін до договору.
Щодо, доводів Скаржника пов`язаних із не підписаннням Відповідачем акту № PH – 0003590, то слід зазначити, що  акт приймання передачі не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, оскільки його підписання не створює, не змінює та не припиняє прав та обов`язків у сторін договору, а лише посвідчує факт здійснення послуги з постачання електричної енергії, а також визначає її обсяги.
Разом з тим, Відповідачем не спростовується факт отримання  електричної енергії  у зазначеному обсязі, а Позивачем надані відповідні докази.
Отже, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з Відповідача на користь Позивача заборгованості за поставлену у вересні 2019 року електричну енергію у сумі 1    115    353,73 грн.
Водночас колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо доведеності позовних вимог Позивача пов`язаних із стягненням з Відповідача суми збитків у розмірі  1  703  158,93 грн, завданих неправомірною поведінкою Відповідача внаслідок сплати коштів за передачу електричної енергії по скасованому тарифу, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст.  22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Наведена стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.
Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини у розумінні статті 1193 Цивільного кодексу України.
Відсутність хоча  б  одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення,  не  дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та,  відповідно, не  може бути підставою застосування відповідальності  за порушення  у сфері господарської діяльності.
Чинне законодавство виходить з принципу презумпції вини  особи,  яка допустила  порушення  зобов`язання.
Особа є  невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить  особа,  яка порушила зобов`язання (частини  перша,  друга  статті 614  Цивільного кодексу України).
Крім застосування принципу вини, у вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що  збитки  підлягають відшкодуванню  за  умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями  особи,  яка їх завдала, та завданими  збитками.
У визначенні розміру збитків, заподіяних внаслідок  порушення  господарських договорів,  до  уваги беруться вид (склад) збитків та наслідки  порушення  договірних зобов`язань для підприємства. Відповідач, у свою чергу, повинен довести відсутність своєї вини у спричиненні збитків позивачу.
Важливим елементом доказування наявності збитків  є  встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та  збитками  потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і  збитками є  обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача  є  причиною, а  збитки, які  завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка  особи  тільки тоді  є  причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі  збитками.  Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і  збитками  означає лише, що поведінка оцінюється по  за  межами конкретного випадку, і,  відповідно,  поза межами юридично значимого зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відповідно до ч. 9 ст. 14 ЗУ “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.
Обґрунтовуючи наявність збитків, Позивач не довів, а місцевий господарський суд не визначив: яке саме договірне зобов`язання порушив Відповідач; не вказав причинно-наслідкового зв`язку між порушенням зобов`язання ( яке не доведено ) та збитками; не вказав в чому саме полягає вина Відповідача; не довів, що факт встановлення НКРЕКП тарифу на послуги з передачі електричної енергії в липні 2019 року у розмірі 347,43 грн/МВт*год та посилання на нього Відповідача є виною Відповідача, враховуючи положення п. 3.3 Договору, яким передбачено, що Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції ( Додаток 1 до Договору ), яке не передбачає відповідальність за понесені сторонами збитки.
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги не доведеність Позивачем наявності у діях Відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення збитків з Відповідача.     
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення  помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення стягнення збитків у розмірі 1  703 158,93 грн. та ухваленню нове рішення у відповідній частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ст. 129 ГПК України за подачу позовної заяви та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на Відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
  На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Комунального підприємства “Водоканал”  задовольнити частково. 

Рішення  Господарського суду Запорізької області від 04.02.2020 р. у справі № 908/3343/19 скасувати частково.  

Прийняти нове рішення. 

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства “Водоканал” (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, б. 61, ідентифікаційний код юридичної особи 03327121) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергогазрезерв” (адреса місцезнаходження – 18000, м. Черкаси, вул. Гоголя, б. 137: адреса для листування – 18002, м. Черкаси, а/с 271, ідентифікаційний код юридичної особи 36860996) заборгованість у розмірі 1  115  353,73 грн. (один мільйон сто п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят три гривні 73 коп.) та судовий збір у розмірі 16  730,30 грн. ( шістнадцять тисяч сімсот тридцять гривень 30 коп.), про що видати наказ.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків у розмірі 1  703 158,93 грн. (один мільйон сімсот три тисячі сто п`ятдесят вісім гривень 93 коп.) – відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергогазрезерв” на користь Комунального підприємства “Водоканал”   суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у розмірі  25  095,46 грн.(двадцять п`ять тисяч дев`яносто п`ять гривень 46 копійок), про що видати наказ. 

Видачу наказів доручити  Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.
         
         Повний текст постанови складено  19.06.2020 р.

Головуючий суддя                                                                           І. М. Кощеєв

Суддя                                                                                                  І. Л. Кузнецова

Суддя                                                                                              О.В. Чус