Ухвала
 
18 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 367/3381/15
провадження № 61-43511св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М.,
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,                      Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України,
відповідачі: Гостомельська селищна рада Київської області, ОСОБА_1 ,
третя особа - комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу прокуратури Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2016 року у складі судді Карабаза Н. Ф. та постанову Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2018 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Сержанюка А. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом,                      у якому просив визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217568, виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номером 3210945900:01:101:0020; витребувати зазначену земельну ділянку з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України.
Позовна заява мотивована тим, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами смт Гостомель Ірпінського району Київської області у кварталі № 12 Київського лісництва, за оспорюваним рішенням селищної ради була передана у приватну власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд без її вилучення у постійного користувача КП «Святошинське лісопаркове господарство», з порушенням порядку зміни цільового призначення земель лісового фонду на землі для житлової забудови за межами населеного пункту. Земельна ділянка вибула з державної власності всупереч закону та волі держави в особі уповноваженого на те органу, тому підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння на користь держави. Крім того, указом Президента України від 01 травня 2014 року № 446/2014 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» зокрема, відведена Гостомельською селищною радою земельна ділянка є територію національного природного парку «Голосіївський» та відноситься до земель природно-заповітного фонду; державним органом, уповноваженим розпоряджаться такою земельною ділянкою є Кабінет Міністрів України. Про зазначені порушення прокуратура довідалася в порядку нагляду за додержанням застосування закону в ході проведеної перевірки на підставі постанови прокурора від 16 травня 2014 року № 51.    
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2016 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виділення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 відбулося з порушенням норм Земельного та Лісового кодексів України, тому позов є обґрунтованим, проте прокуратура звернулася до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки могла довідатися про порушення прав держави ще у 2010 році у ході перевірки витребуваних оригіналів рішень Гостомельської селищної ради щодо передачі у власність земельних ділянок та пакет документів, на підставі яких приймалися ці рішення.    
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Київської області від 31 липня 2018 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 вересня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові з інших підстав.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовні вимоги прокурора є необґрунтованими, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка до виділення знаходилася у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», була надана у власність  ОСОБА_1 до розширення у 2014 році території парку «Голосіївський». Оспорюваним рішенням селищної ради не порушуються права Кабінету Міністрів України, оскільки виділена ОСОБА_1 земельна лісова ділянка має площу менше 1 га (0,15 га). 
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду,                          прокуратура Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від                     06 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від                 31 липня 2018 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Ірпінського міського суду Київської області
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року відмовлено прокуратурі Київської області у задоволенні клопотання про проведення судового засідання; справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції припустив стосовно належності спірної земельної ділянки до земель населено пункту, єдиним документом, який регламентує адміністративні межі Гостомельської селищної ради є рішення виконавчого комітету Київської обласної Ради народних депутатів трудящих від 28 жовтня 1968 року №791; затверджений рішенням Гостомельської селищної ради від 21 вересня 2006 року № 159-08-V проект Генерального плану селища Гостомель відноситься до містобудівної, а не землевпорядної документації, не підтверджує знаходження спірної земельної ділянки в межах населеного пункту; право постійного користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» спірною земельною ділянкою до одержання державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками  підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування відповідно до пункту 5 «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України. Зазначає, що Указом Президента України від 01 травня                    2014 року № 446/2014 року «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» наразі спірна земельна ділянка відноситься до земель лісового призначає та одночасно, є об`єктом природно-заповідного фонду. Судом першої інстанції неправильно застосовано положення закону про позовну давність, речове право Кабінету Міністрів України як розпорядника земель лісогосподарського призначення підлягає захисту через пред`явлення віндикаційного позову до ОСОБА_1 протягом усього часу наявності в особи титулу власника. У справі відсутнє підтвердження отримання прокуратурою на запит у 2010 році рішення Гостомельської селищної ради від 11 березня                      2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки». Звернення до суду у цій справі спрямоване на задоволення суспільної потреби у поверненні державі незаконно наданої                            у власність ОСОБА_1 земельної ділянки лісового фонду.
Відзиви на касаційну скаргу
У відзиві, поданому листопаді 2018 року, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, мотивуючи це тим, що               на 2010 рік земельна ділянка не перебувала у державній власності, Кабінет Міністрів України не є її розпорядником; за відомостями державного земельного кадастру спірна земельна ділянка відноситься до меж селища Гостомеля Київської області та міська рада має повноваження щодо розпорядження такою ділянкою; КП «Святошинське лісопаркове господарство» засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва, тому до нього не застосовуються положення пункту 5 «Прикінцеві положення» ЛКУкраїни.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року справу № 372/1684/14-ц за позовом про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, визнання державних актів недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у справі є підстави відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), згідно з якого власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку. При цьому зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, у такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, виходив з того, що позови про витребування (повернення) незаконно виділених земельних ділянок у державну власність мають розглядатись судами як віндикаційні на підставі статей 387, 388 ЦК України; у такому випадку на позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справу                           № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) прийнято до розгляду.
У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 372/1684/14-ц, оскільки вирішення спору залежить від того, чи поданий прокурором позов у частині вимоги про витребування спірних земельних ділянок у державну власність є віндикаційним або ж негаторним. 
За таких обставин, з огляду на пункт 10 частини першої статті 252 ЦПК України, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19).
Керуючись статтями 252, 253, 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 367/3381/15 за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , за участю третьої особи - комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання рішення селищної ради та державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	                                        В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                        С. Ю. Мартєв  	
 	                        А. А. Калараш                             	
 	Є. В. Петров	
 	С. П. Штелик