Справа № 307/2170/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        11 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.
при секретарі                                ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 307/2170/18 на ухвалу Хустського районного суду від 12 листопада 2019 року, повний текст якої складено 12 листопада 2019 року, головуючий суддя Савицький С.А., про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсною технічної документації із землеустрою та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

встановив:

Відповідачка ОСОБА_1 оскаржила ухвалу Хустського районного суду від 12.11.2019, якою забезпечено зазначений позов: накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером 2124487000:03:005:0010, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії. Відповідачка вважає ухвалу постановленою з порушенням норм процесуального права.
Так, ухвала суду є невмотивованою та необґрунтованою, постановленої виходячи з самого лиш факту подання позивачкою відповідного клопотання, за відсутності обґрунтування і доказів щодо необхідності забезпечення позову. Забезпечення позову не є співмірним із пред`явленими вимогами, які, з огляду на формулювання предмета позову (визнання недійсною технічної документації із землеустрою та скасування державної реєстрації земельної ділянки), не вимагають такого забезпечення. Натомість забезпечення позову шляхом заборони вчиняти саме будь-які дії порушує законні права відповідачки щодо земельної ділянки. Суд не вирішив питання зустрічного забезпечення.
Оскільки ухвала суду про забезпечення позову не відповідає вимогам, установленим ст.ст. 149-151 ЦПК України і суд не мав законних підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову, сторона просить її скасувати і в задоволенні відповідної клопотання позивачки відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників: відповідачки ОСОБА_1 адвоката Рішка П.М., який апеляцію підтримав, позивачки ОСОБА_2 адвоката Білоцерковця Ю.С., який скаргу не визнав, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

27.07.2018 ОСОБА_2 заявою, поданою до Тячівського районного суду, пред`явила до ОСОБА_1 позов про визнання недійсною технічної документації із землеустрою та скасування державної реєстрації земельної ділянки, просила визнати недійсною технічну документацію по відновленню меж та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 2124487000:03:005:0010, яка на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с. 2-9 т. 1). У заяві зазначила Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області як третю особу, при цьому, всупереч вимогам ст. 53 ч. 1 ЦПК України не вказала точний процесуальний статус цього учасника справи як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача або відповідача.

Провадження в справі було відкрито ухвалою судді Тячівського районного суду від 12.10.2018 (а.с. 79 т. 1). Однак, після задоволення самовідводів суддям Тячівського районного суду справу 07.12.2018 було на підставі ст. 31 ч. 1 п. 2, ч. 4 ЦПК України передано на розгляд до Хустського районного суду, куди вона надійшла 13.12.2018 (а.с. 105-107 т. 1).

15.03.2019 до Хустського районного суду надійшло клопотання позивачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Коваленко О.М., про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 2124487000:03:005:0010, що належить на праві власності ОСОБА_1 , та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на її відчуження чо розділу до вирішення питання по суті (а.с. 113-115 т. 1).

Ухвалою від 12.11.2019 Хустський районний суд клопотання позивачки задовольнив, наклав арешт на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером 2124487000:03:005:0010, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 , шляхом заборони вчиняти будь-які дії (а.с. 210-211 т. 1).

Станом на час забезпечення позову підготовче провадження в справі не було закінчене, справа не була призначена до судового розгляду по суті (ст.ст. 189-200 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області листом від 22.11.2018 інформував Тячівський районний суд, а листом від 08.05.2019 інформував Хустський районний суд про те, що Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області як юридична особа ліквідоване і згідно з новою структурою та штатним розписом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в складі цього Головного управління створено структурний підрозділ – Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (а.с. 83, 134 т. 1).

Клопотанням від 01.07.2019 представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Рішко П.М. вказував на факт ліквідації Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області як юридичної особи, на необхідність участі в справі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області як юридичної особи та просив залучити цю юридичну особу до участі в справі в якості співвідповідача (а.с. 169-171 т. 1).

Аналогічні обставини щодо правового статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, представник ОСОБА_4 вказував і в клопотанні від 05.07.2019, яким просив залучити Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (а.с. 178-179 т. 1).

З наданих під час апеляційного розгляду справи Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області при листі від 10.03.2020 № 9-7-0.71-2107/2-20 матеріалів випливає, що відповідно до наказу Держгеокадастру України від 07.11.2016 № 299 ліквідовано як юридичну особу публічного права Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 04.01.2017 № 1 затверджено положення про Відділ у Тячівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, який є структурним підрозділом указаного Головного управління.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинення юридичної особи Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області проведено 28.04.2017.

Учасником цивільних і процесуальних відносин, в тому числі, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача або відповідача, може бути юридична особа, яка наділяється відповідною цивільною та процесуальною право- і дієздатністю (ст. 2 ч. 1, ст.ст. 80, 91, 92, 96 ЦК України, ст. 2 ч. 1, ст. 42 ч. 1, ст.ст. 46, 47, 53 ЦПК України).

Саме такий належний учасник процесу реалізує процесуальні права та виконує процесуальні обов`язки, зокрема, і в питанні забезпечення позову (ст. 43, ст. 53 ч. 6, ст. 149 ч. 1, ст.ст. 151, 152, інші норми ЦПК України).

Попри наведене, а також всупереч завданням підготовчого провадження в справі (зокрема, ст. 189 ч. 1 п.п. 1, 6, ст. 196, ст. 197 ч. 2 п.п. 4, 9, 10, 19 ЦПК України) суд першої інстанції ані не з`ясував належного складу учасників справи та правового і процесуального статусу третьої особи, тоді як мав для цього документальні підстави, ані не вирішив клопотання сторони щодо залучення до участі в справі належного учасника у відповідному процесуальному статусі, що зобов`язаний був зробити до вирішення інших процесуальних питань. Суд не звернув уваги на те, що вже до пред`явлення позову не існувало тієї третьої особи, яка була вказана позивачкою в заяві. Натомість суд без виконання вимог цивільного процесуального закону та без вирішення вказаних питань вирішив клопотання про забезпечення позову.

Таке вирішення процесуального питання не ґрунтується на законі. Порушення вимог цивільного процесуального закону щодо визначення належного суб`єктного складу та процесуального статусу учасників справи апріорі тягне процесуальні вади в справі та, зрештою, незаконність процесуальних рішень та незаконність у процесуальному розумінні результату справи, оскільки істотно порушує процесуальні права передусім того учасника справи, статус якого не є належно визначеним, а також права інших учасників процесу. По суті, такі дії суду перешкоджають належному процесуальному руху справи та позбавляють процес правового смислу.

З огляду на викладене, власне некоректність ухвали суду, який всупереч змісту прохальної частини клопотання позивачки та встановленим ст.ст. 150, 260 ЦПК України правилам щодо видів забезпечення позову та ясності формулювання резолютивної частини ухвали вирішив накласти арешт на земельну ділянку шляхом заборони вчиняти будь-які дії, що, крім іншого, порушує права відповідачки та унеможливлює по суті точне виконання ухвали, значення вже не має.

Доводи апеляції про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права заслуговують на увагу саме виходячи зі встановлених обставин та в наведеному вище розумінні.

Відтак, порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної та помилкової ухвали, апеляційний суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги, якщо встановлені порушення норм процесуального права, що виключають законність і чинність ухвали з процесуального питання, а суд першої інстанції та учасники справи не позбавлені права діяти встановленим порядком для усунення обставин, що мають наслідком незаконність оскарженої ухвали, тому з урахуванням мотивів, з яких виходив апеляційний суд, скаргу слід на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2 ЦПК України задовольнити частково, ухвалу скасувати, у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд –

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково, ухвалу Хустського районного суду від 12 листопада 2019 року скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_1 , третя особа Управління Держгеокадастру у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання недійсною технічної документації із землеустрою та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 12 березня 2020 року.

Судді