П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1319/19	
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Танасогло Т.М., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 30.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Агрономійської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання надати відповідь на запит про надання публічної інформації, -

В С Т А Н О В И В:
В травні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нелюба С.А. звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Аргономійської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, в якому просив суд:
- визнати незаконною бездіяльність Агрономійської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації;
- зобов`язати відповідача надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 06.12.2018р. на отримання публічної інформації.
Відповідач письмовий відзив на позов не надав.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року (ухваленим в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Агрономійської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації. Зобов`язано Агрономійську сільську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 06.12.2018р. на отримання публічної інформації.
Відповідач вказане вище рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 року до цього часу в апеляційному порядку не оскаржив.
02.07.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нелюба С.А. звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені позивачем в ході розгляду справи в суді 1-ї інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
30.07.2019 року Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення, яким частково задовольнив заяву представника позивача та стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Агрономійської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду 1-ї інстанції від 30.07.2019р., представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нелюба С.А. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив змінити додаткове рішення окружного суду від 30.07.2019 року та задовольнити вимоги заяви від 02.07.2019р. у повному обсязі.
Відповідач вказане вище додаткове рішення суду 1-ї інстанції в апеляційному порядку до цього часу не оскаржив.
19.08.2019 року матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою представника позивача, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.  
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019р. відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, оскаржуване додаткове рішення, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з огляду на наступне.
Так, як встановлено судовою колегію з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 02.07.2019р. представник позивача - адвокат Нелюба С.А., посилаючись на вимоги ст.ст.132,134,139,252 КАС України, подав до суду 1-ї інстанції заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення про відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних з наданням йому професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом даної справи в суді 1-ї інстанції - в загальній сумі 7 000 грн., які стягнути з відповідача, як суб`єкта владних повноважень. 
Проте, як свідчать матеріали справи та вже вказувалося вище, 30.07.2019р. Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалив додаткове рішення, яким лише частково задовольнив заяву представника позивача та стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Агрономійської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.
Так, частково задовольняючи заяву представника позивача, суд 1-ї інстанції виходив з непропорційності зазначеної позивачем у заяві суми витрат предмету позову та складності справи, а також з відсутності доказів впливу цього спору на репутацію позивача (сторін) та відсутності публічного інтересу до неї.
Суд апеляційної інстанції, уважно дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача від 02.07.2019р., додані до неї документи та докази, погоджується з вказаними вище висновками суду 1- інстанції та вважає їх обґрунтованими.      
Як передбачено пунктом 3 ч.1  ст.252 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог ч.1  ст.132 КАС України,  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
А як визначено ч.3  ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Приписами ч.ч.1,2 ст.134 КАС України  встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
3. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути «співмірним» із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
6. У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами» (ст.134).
Так, судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що представником позивача, з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з розглядом даної справи у суді 1-ї інстанції, до своєї письмової заяви від 02.07.2019р. було додано: 1) копію договору про надання правової допомоги від 21.03.2019р., укладеного між позивачем ОСОБА_1 (м.Харків) та Адвокатським Бюро «Сергія Нелюби» (м.Харків) (т.1 а.с.15); 2) копію додаткової угоди від 02.07.2019 року до вказаного договору від 21.03.2019р., якою було погоджено порядок виплати та загальний розмір гонорару за надання правової допомоги, який складає 7000 грн. (з яких: «усна консультація» - 1 год. - 1000 грн. + «аналіз нормативного матеріалу» - 2 год. - 2000 грн. + «складання тексту позовної заяви» - 4 год. - 4000 грн.) (т.1 а.с.44); 3) калькуляцію-рахунок №1 від 02.07.2019р. (т.1 а.с.40); акт виконаних робіт від 02.07.2019р. (т.1 а.с.41); 4) копію квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 02.07.2019р., з якої видно, що ОСОБА_1 сплатив АБ Нелюби С. 7000 грн. (т.1 а.с.42); 5) копію меморіального ордеру від 02.07.2019р. (т.1 а.с.43); 6) копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Нелюби С.А. від 03.07.2018р. та копію ордера ВІ №1001493 (т.1 а.с.14,70).
Отже, з урахуванням вищевикладеного та наданих представником позивача доказів, судова колегія вважає, що позивачем, в даному випадку, в ході розгляду даної справи №400/1319/19 (станом на 02.07.2019р. - 1 том на 47 арк.) в суді 1-ї інстанції дійсно фактично були понесені витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 7 000 грн.
Разом з тим, що стосується безпосередньо спірного питання в якому ж саме розмірі підлягають стягненню ці витрати, то судова колегія, як вже зазначалося вище, цілком погоджується з визначеною окружним судом сумою, та в свою чергу, з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне. 
Так, як встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.06.2019р., ухваленим в порядку письмового провадження (т.б. без судового засідання і без участі сторін) адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Визнано протиправною бездіяльність Агрономійської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації. Зобов`язано Агрономійську сільську раду (с.Агрономія, Арбузинський район Миколаївської області) надати відповідь на запит ОСОБА_1 (м.Харків) від 06.12.2018р. на отримання публічної інформації.
Дійсно, згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
А згідно з ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Але, при цьому слід зазначити, що як визначено в ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;           4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Однак при цьому, ще раз слід звернути увагу й на те, що згідно із ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути «співмірним» із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи вищезазначені обставини та норми приведеного вище процесуального законодавства, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає визначений в додатковій угоді від 02.07.2019р. загальний розмір гонорару за надання Адвокатським Бюро «Сергій Нелюба» в суді 1-ї інстанції (т.б. усна консультація - 1 год. - 1000 грн., аналіз матеріалів, законодавства та суд.практики - 2 год. - 2000 грн., складання позову 6 арк. - 4 год. - 4000 грн.) правничих послуг в сумі 7 000 грн. необґрунтованим, неспівмірним та дещо завищеним, оскільки дана справа, з урахуванням існуючої судової практики, є справою невеликої складності, а адміністративний позов (на складання якого (6 арк.) адвокатом не виправдано було витрачено 4 години, а позивачем - 4000 грн.) фактично розглядався судом 1-ї інстанції в порядку письмового провадження (т.б. без виклику і участі сторін).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, приписи ч.5 ст.134 та ч.9 ст.139 КАС України, факт відсутності ціни позову, відсутність доказів щодо наявності будь-якого впливу результату вирішення цього спору на репутацію сторін, а також доказів того, яке ж саме значення мав для позивача (який мешкає в м.Харкові) факт задоволення відповідачем його запиту на публічну інформацію та факт отримання ним копій всіх рішень Агрономійської сільської ради (с.Агрономи, Миколаївська обл.) і всіх розпоряджень сільського голови за спірний період (які невідомо для якої мети йому знадобились), несуттєву складність справи, яка, в свою чергу, взагалі не мала будь-якого публічного інтересу ні під час її вирішення по суті, ні до цього часу, а також приймаючи до уваги не співмірність загального розміру витрат обсягу фактично наданих послуг, який, в свою чергу, є необґрунтованим і непропорційним до предмету спору, суд апеляційної інстанції проходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку про необхідність саме часткового задоволення заяви представника позивача від 02.07.2019р. та стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань  відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою у загальній сумі 3 000 грн.
До того ж, ще слід вказати й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.132,134,135,139,243,252,308,311,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27.04.2020р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                Ю.В. Осіпов

Судді:                                                                                    Т.М. Танасогло

                                                                                                    В.О. Скрипченко