ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4261/20 Справа № 175/4054/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 50

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Пивоваровій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюпредставника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бут Наталії Вікторівни 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Автотранспортному коледжі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» на денному відділенні за спеціальністю «Автомобільний транспорт» у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року стягнуто з  ОСОБА_2  аліменти на користь ОСОБА_1  на утримання повнолітнього сина  ОСОБА_3  у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 15 жовтня 2019 року і до 01 липня 2021 року (за умови продовження навчання), допустивши по справі негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 840,80 грн. судового збору у дохід держави.
    Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дитини рівноцінно, а аліменти стягуються на період навчання з дня досягнення дитиною повноліття, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1 000 грн. щомісячно до 01 липня 2021 року (за умови продовження навчання).
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бут Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просила рішення суду змінити, задовольнивши вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 3 000 грн. щомісячно.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було враховано не всі обставини, на які позивач посилалася у ході розгляду справи, та які мають істотне значення і свідчать про встановлення аліментів на утримання повнолітнього сина у більшому розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення сина, оскільки вона не має можливості самостійно утримувати сина, який навчається на платній основі вартістю близько 9 000 грн., несе додаткові витрати у розмірі 6 402 грн., харчується та витрачає в день на дорогу близько 170 грн., хворіє та має хронічне захворювання.
14 квітня 2020 року ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив її відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним, прийнятим з додержання норм матеріального і процесуального права, тоді як апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині залишити без змін. 
     Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15), який проживає разом з матір`ю.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26 лютого 2015 року. Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 січня 2019 року вказано строк стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26 лютого 2015 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.39).
ОСОБА_3 навчається у Автотранспортному коледжі Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», на 3-ому курсі денного відділенні за спеціальністю 274 «Автомобільний транспорт» за денною формою навчання, на контрактній основі з 01 вересня 2017 року по 01 липня 2021 року (а.с.17, 42). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 виповнилося 18 років.
Батько в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина, не надає. 
При визначенні аліментів, судом першої інстанції враховано те, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дитини рівноцінно, аліменти стягуються на період навчання з дня досягнення дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, аліменти підлягають стягненню у розмірі 1 000 грн. щомісячно до 01 липня 2021 року (за умови продовження навчання).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскарженій частині рішення та вважає його таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. 
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні аліментів у твердій грошовій сумі у зазначеному розмірі, судом першої інстанції було враховано не всі обставини, на які вона посилалася у ході розгляду справи, та які мають істотне значення і свідчать про встановлення аліментів на утримання повнолітнього сина у більшому розмірі, необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
        Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в означених частинах - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 - адвоката Бут Наталії Вікторівни - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида