Постанова
Іменем України
 
22 квітня 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 335/8905/18
 
провадження № 61-2454св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Кузнєцова В. О., 
 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», 
відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2018 року у складі судді Соляник А. В. та постанову  Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у складі суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кочеткової І.В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПУАТ «Фідобанк») звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арештів.
 
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 36958874 з примусового виконання виконавчого листа № 2-479/2011, виданого 08 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя  про солідарне стягнення з  ОСОБА_1   та кожного окремо поручителя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь банку заборгованості за кредитними договорами № 014/2180/2/14715 від 30 квітня 2008 року, № 014/2180/4/16950 від 03 червня 2008 року, № 014/2180/4/16932 від 03 червня 2008 року у загальному розмірі 14 700 501,37 грн.
 
У ході виконавчого провадження державним виконавцем було звернуто стягнення на нерухоме майно, яке належало на праві власності боржнику              ОСОБА_1   та яке перебувало в іпотеці банку, шляхом проведення опису та арешту майна, а саме п`яти нежилих приміщень, які розташовані у приміщенні підвалу будинку АДРЕСА_1 .
 
29 січня 2016 року вказане нерухоме майно було виставлено на реалізацію через систему електронних торгів арештованого майна, проте торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, у зв`язку з чим державний виконавець запропонував залишити за банком нереалізоване нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, на що банк погодився й оформив право власності на вищевказані об`єкти нерухомості.
 
Посилаючись на те, що на тепер виконавче провадження № 36958874 з примусового виконання виконавчого листа № 2-479/2011, виданого 08 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу, але арешти з нерухомого майна державним виконавцем зняті не були, ПУАТ «Фідобанк» просило скасувати арешти, накладені постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28 листопада 2014 року на нежилі приміщення підвалу літ. А-5, приміщення 148А загальною                      площею 21,1 кв. м, приміщення 148Б загальною площею 32,1 кв. м, приміщення 148В загальною площею 17,4 кв. м, приміщення 148Г загальною                         площею 15, 8 кв. м, приміщення 148Д загальною площею 2, 6 кв. м, які розташовані у будинку АДРЕСА_1 , які перешкоджають банку, як власнику вказаного майна вільно їм розпоряджатися.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя                   від 17 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги банку про зняття арешту у обраний спосіб є необґрунтованими, оскільки суд не може підмінювати у такому разі орган виконавчої служби.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПУАТ «Фідобанк» залишено без задоволення. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2018 року залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про  відмову в задоволенні позовних вимог.

 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У січні 2019 року  ПУАТ «Фідобанк»  подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами  норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди проігнорували права банку, як власника спірного нерухомого майна,  не враховали, що арешти такого майна, порушують право власності позивача та створюють йому перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні на власний розсуд своїм майном, у тому числі здійснювати його відчуження, унаслідок чого дійшли помилкового висновку про те, що ПУАТ «Фідобанк», як власник нерухомого майна не мав права звертатись до суду з позовом про скасування арештів із цього майна.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, матеріали даної справи  витребувано із суду першої інстанції.
 
Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2020 року справу № 335/8905/18 за позовом ПУАТ «Фідобанк» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування арештів призначено до судового розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року               № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ПУАТ Фідобанк» здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Встановлено, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 36958874 з примусового виконання виконавчого листа № 2-479/2011, виданого 08 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя  про солідарне стягнення з ОСОБА_1   та кожного окремо поручителя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь банку заборгованості за кредитними договорами від 30 квітня 2008 року № 014/2180/2/14715, від 03 червня 2008 року № 014/2180/4/16950, від 03 червня 2008 року № 014/2180/4/16932 у загальному розмірі 14 700 501 грн 37 коп.
 
Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 28 листопада 2014 року накладено арешт на іпотечне майно - нежилі приміщення підвалу літ. А-5, приміщення 148А загальною площею 21,1 кв. м, приміщення 148Б загальною площею 32,1 кв. м, приміщення 148В загальною площею 17,4 кв. м, приміщення 148Г загальною площею 15,8 кв. м, приміщення 148Д загальною                               площею 2,6 кв. м, які розташовані у будинку АДРЕСА_1 .
 
У ході виконавчого провадження державним виконавцем було звернуто стягнення на вказане нерухоме майно, яке належало на праві власності боржнику ОСОБА_1 та перебувало в іпотеці ПУАТ «Фідобанк».
 
09 грудня 2016 року за ПУАТ «Фідобанк» зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вказані нежилі приміщення, які розташовані у підвалі  будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулися, за №№ 843, 844, 845, 846, 847.
 
Згідно з відомостями з Автоматизованої системи виконавчих проваджень примусове виконання виконавчого листа № 2-479/2011, виданого                                08 лютого 2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя, завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу.
 
Арешт з нежилих приміщень, які розташовані у підвалі будинку АДРЕСА_1 , не знято.

 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до статті 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
Згідно із частиною першою статті 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.
 
Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Статтею 12 ЦК Українипередбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
 
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПУАТ «Фідобанк» посилалося на те, що його право власності на нерухоме майно протиправно обмежено накладенням на нього арешту, що позбавило законного права на володіння, користування та розпорядження власністю.
 
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею  59 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
Як правильно встановили суди, ПУАТ «Фідобанк» є власником спірного майна на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися від 09 грудня 2016 року, тобто у межах виконавчого провадження, в якому ПУАТ «Фідобанк» був стягувачем.  
 
Пунктом 29 розділу УІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України (далі - Інструкція) від 02 квітня 2012 року за № 512/5 у редакції, чинній на час набуття права власності стягувачем в особі ПУАТ «Фідобанк» на вищезазначене іпотечне майно, передбачено, що після реалізації арештованого майна чи його передачі стягувачу в рахунок погашення боргу всі арешти та заборони знімаються не пізніше наступного робочого дня після отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах або після його передачі стягувачу.   
 
Пункт 29 вказаної Інструкції діяв у такій самій редакції і на час звернення банку до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України з заявою про зняття арешту з набутого іпотечного майна від 11 квітня 2018 року.
 
Арешт, який просить зняти  ПУАТ «Фідобанк» з іпотечного майна власником якого він став, був накладений постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28 листопада 2014 року. 
 
ПУАТ «Фідобанк» не оскаржував бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягала у невиконанні ним пункту 29 Інструкції щодо зняття арешту з спірного майна після передачі його стягувачу в рахунок погашення боргу. 
 
За таких обставин правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про безпідставність позовних вимог ПУАТ «Фідобанк» про зняття арешту, оскільки суд не повинен втручатися в діяльність інших державних органів та підміняти його шляхом задоволення позову на підставі статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також правильним є висновок судів про те, що вимога про зняття арешту, яка передбачена частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», є похідною від набуття права власності за судовим рішенням і не може заявлятися самостійно, а визнавати право власності на спірне майно за ПУАТ «Фідобанк» непотрібно, оскільки воно зареєстроване у встановленому законом порядку. 
 
Верховний Суд звертає увагу, що належним та ефективним способом захисту є оскарження ПУАТ «Фідобанк» бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яка полягала у невиконання вимог Інструкції щодо зняття арешту.  
 
Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2018 року  та  постанови Кропивницького апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» залишити без задоволення. 
 
Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2018 року та постанову  Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий 	В. О. Кузнєцов  	
Судді:	В. М. Ігнатенко  	
 	С. О. Карпенко   В. А. Стрільчук   М. Ю. Тітов