ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/212/20 Головуючий в 1-й інстанції - Громова І.Б.
Єдиний унікальний №317/396/20 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
03 квітня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мосіна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 30.01.2020 року о 18:50 годині в Запорізькій області, Запорізький район, 470 км а.ш. Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував т.з. ВАЗ, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження мед огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні, а також поліцейського, який незаконно та безпідставно склав відносно нього протокол, від керування не відсторонив. Тобто його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання у судовому засіданні під присягою. У судовому засіданні досліджувались тільки протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис. Інші документи взагалі не досліджувались, однак суд вказав їх у постанові, у зв`язку з чим порушив вимоги закону.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про допит свідка та використання аудиозапису в суді.
Зазначає, що поліцейські порушили процедуру та порядок проведення огляду на стан сп`яніння. У них були відсутні для огляду прилади, дозволені до застосування. Відмова від огляду за допомогою спецзасобу, якого в протоколі не вказано взагалі, є правом водія за законом і не утворює складу правопорушення. Разом з цим працівники поліції проігнорували його законні вимоги на проведення огляду у найближчому закладі охорони здоров`я, у Центральній районній лікарні Запорізького району, якому надано право на його проведення. Копії акту огляду та направлення на огляд до КУ «ЗОНД» ЗОР йому не надали, тому він і відмовився від проходження огляду саме в КУ «ЗОНД» ЗОР. Відеофіксація здійснювалась з перервами та не відображає усю хронологію події.
Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону. В протоколі не сформульовано суть обвинувачення, який саме огляд він повинен був пройти, не зазначені дії водія по ухиленню від огляду.
Крім того, матеріали не містять доказів, що після складання протоколу автомобіль вилучався або керування автомобіля було передано іншому водію.
Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Мосіна О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив суду, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з тим, що в нього шлункова виразка та він не вживає алкоголь. В день складання протоколу про адміністративне правопорушення він допомагав знайомому, в результаті чого його одяг був забруднений спиртом, якій він пролив на себе. Працівники поліції зупинили його у зв`язку з тим, що на його авто не підсвічувався номерний знак та запропонували йому продути драгер або проїхати з ними до ЗОНД. Він відмовився їхати до ЗОНД, бо бажав найскоріше завершити всі процедури та поїхати додому. Зазначав, що пропонував працівникам поліції проїхати до нейтральної районної лікарні Запорізького району, та відмовився від того щоб їхати до ЗОНД ЗОР.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні показання.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №067293 від 30 січня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 січня 2020 року (а.с.2-3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4-5); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 30.01.2020 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №067293 від 30 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому не зазначена суть правопорушення, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку останній відмовився, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Зі змістом протоколу останній був ознайомлений, в протоколі наявні підписи свідків, які були присутні на місці події.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає. А тому доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколу вимогам закону, є безпідставними.

Також є безпідставними доводи щодо порушення поліцейським порядку огляду на стан сп`яніння через відсутність технічного засобу для його проходження, оскільки при перевірці цих доводів апеляційний суд таких порушень не встановив. У випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки працівники поліції не зобов`язані демонструвати особі технічний засіб для проходження такого огляду. Посилання на те, що він був згодний пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я, проте працівники поліції відмовили йому у цьому праві, апеляційний суд вважає неслушними, оскільки відповідно до вимог п.7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП. Саме найближчим закладом охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду на стан сп`яніння є КУ «ЗОКНД» ЗОР.

Доводи апелянта про те, що пояснення свідків не можуть бути беззаперечним доказом його провини, оскільки свідки не були допитані в судовому засіданні та попереджені про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість їх письмові пояснення є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення було достатньо наданих доказів у тому числі і пояснень свідків, про яких зауважував ОСОБА_1 .

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків, які були присутні на місці події під час його відмови від проходження огляду, з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення судді місцевого суду.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції незаконно відмовив йому у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_4 , то вони також є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції розглянув його клопотання та відмовив через те, що зазначена ОСОБА_1 особа не була присутня на місці події та під час складання протоколу, а тому допитувати його в якості свідка не було необхідності. З такими виводами суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 317/396/20