П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/1714/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Семенюк Микола Миколайович  
Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 
19 травня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Іваненко Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Сичика Валентина Вячеславовича про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування припису, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного інспектора будівельного інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Сичика Валентина Вячеславовича про визнання дій неправомірними, визнання незаконним та скасування припису.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року адміністративний позов позивача повернуто на підставі ст. 169 КАС України.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294    КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновків, що ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року  підлягає скасуванню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить:
- визнати неправомірними дії  Головного інспектора будівельного інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області Сичика Валентина Вячеславовича щодо проведення позапланової перевірки;
- визнати незаконними та скасувати припис №13/20К від 31.01.2020 року про усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльностці та постанову       №-12Ф від 11.02.2019 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф в розмірі 5100 грн.;
- закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв"язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою від 26 лютого 2020 року, суд першої інстанції залишив позовну заяву позивача без руху з підстав недотримання позивачем вимог статтей 160, 161 КАС України та повідомив про необхідність протягом 7 днів з моменту отримання даної ухвали виправити вказані недоліки позовної заяви. 
Зокрема, суд першої інстанції встановив, що судовий збір сплачено позивачем не у повному розмірі. Також, в порушення ч.4 ст.161 КАС України, додані до позовної заяви письмові документи, окрім припису № 13/20-К від 31.01.2020 та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 30.01.2020 № 65/20-к, не оформлені відповідно до вимог статті 94 КАС України. Також, в порушення вищевказаних норм КАС України, позивачем не додано копії позовної заяви та доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, про що свідчить акт Житомирського окружного адміністративного суду від 21.02.2020 № 1002. Крім того, зазначаючи в обґрунтування позовних вимог в позові акт від 31.01.2020 та протокол від 31.01.2020, в порушення п.8 ч.5 ст. 160, ч. 1 ст. 161 КАС України до позову не додано дані документи.
На виконання вимог суду, 03 березня 2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви з додатками, а саме: оригіналом квитанції про сплату судового збору та копією позовної заяви з додатками для відповідача. 
13 березня 2020 року позовну заяву позивача повернуто на підставі ст. 169 КАС України, у зв"язку з невиконанням позивачем в повному обсязі вимог суду щодо виправлення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 26 лютого 2020 року. В оскаржуваній ухвали суд зазначив, що позивачем не оформлено додані до позовної заяви письмові докази, а саме: сторінки 1, 2 протоколу про адміністративне правопорушення від 31.01.2020, сторінки 1, 2 постанови № 12-ф по справі про адміністративне правопорушення від 11.02.2020, сторінки 1-20 Акту № 1006/7/К15/038 від 31.01.2020, рішення Баранівського районного суду від 20.02.2019 по справі № 273/1833/18, рішення Баранівського районного суду від 19.12.2007 по справі № 2-1/2007 та інші, окрім припису № 13/20-К від 31.01.2020 та направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 30.01.2020 № 65/20-к, відповідно до вимог статті 94 КАС України.
Таким чином, Житомирський окружний адміністративний суд, приймаючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивач не усунув в повному осбязі недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк, а тому, керуючись статтею 169 КАС України, повернув її позивачу.
На думку колегії суддів апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про достатність підстав для повернення позовної заяви позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Нормами статті 169 КАС України визначено, що суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
В апеляційній скарзі апелянт наголошує, що у встановлений судом строк виконав вимоги суду та усунув виявлені недоліки позовної заяви. Так, позивачем перераховано несплачену суму судового збору та надано другий примірник позовної заяви з додатками. Зазначене підтверджується матеріалами справи.
Колегія суддів зазначає, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина.
Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.
Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач вчинив всі необхідні дії для виконання вимог суду та усунення недоліків позовної заяви. Що стосується документів, які позивач не надав, чи не засвідчив належним чином, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції вправі витребувати вказані докази, в тому рахунку їх оригінали для огляду. На переконання колегії суддів ненадання позивачем всіх доказів по справі на стадії подання позовної заяви в даному випадку не може бути підставою для її повернення та перешкоди у зверненні до суду за захистом своїх прав.
Отже, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви. 
Таким чином, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому з метою забезпечення права позивача на доступ до суду є всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.
Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Іваненко Т.В.