П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/1308/20 
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф. 
          Суддя-доповідач:  Курко О. П. 

14 квітня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Білої Л.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  11 березня 2020 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, ОСОБА_2 про  визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до  Богунського відділу державної виконавчої служби місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Волкова Євгенія Олегівна, ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що у Богунському відділі державної виконавчої служби міста Житомир на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження, яке зареєстроване в автоматизованій системі виконавчих проваджень за № 60563276, з примусового виконання виконавчого листа №295/4444/19, виданого 27.09.2019 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором безпроцентної позики в сумі 296795,95 грн. та судового збору в розмірі 2967,96 грн.
13.11.2019 року державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 29976,39 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 135,87 грн.
24.01.2020 року державним виконавцем за заявою стягувача та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону N 1404-VIII було винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 295/4444/19 виданого 27.09.2019 Богунським районним судом м.Житомир) стягувачу.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом копіями зазначених постанов (а.с.41-44).
Судом встановлено, що 24.01.2020 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 61072768 з примусового виконання постанови № 60563276 від 13.11.2019 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 29976,39 грн., а також було відкрито виконавче провадження № 61072793 з примусового виконання постанови № 60563276 від 13.11.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 135,87 грн. В той же день державним виконавцем було винесено постанову про об`єднання цих виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження №61072830.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом копіями зазначених постанов (а.с.46-49).
Суть спору між сторонами по даній адміністративній справі зведена щодо правомірності постанови відповідача від 24.01.2020 року ВП №61072768 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача як боржника виконавчого збору в розмірі 29976,39 грн. з тієї підстави, що може призвести до подвійного стягнення з позивача витрат на виконання виконавчого листа №295/4444/19, виданого 27.09.2019 року Богунським районним судом м.Житомира.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного. 
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку і підстав вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців, регулюються правовими нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII), що були чинні на день виникнення таких відносин.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. (ч. 1 ст. 42 Закону № 1404-VIII)
Згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.
Відповідно до п. 19 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця" від 8 вересня 2016 р. № 643  приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи суду першої інстанції, що позивач повинна була оскаржувати постанову від 13.11.2019 року у виконавчому провадженні № 60563276, якою було стягнуто з неї виконавчий збір за рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/4444/19 та яка є підставою для відкриття спірного виконавчого провадження №61072768, з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 13.11.2019 року в межах ВП № 60563276 Швець А.О. не мала можливості ії оскаржити, оскільки вона була прийнята на виконання вимог Закону України "Про виконавче провадження" та на той час не існувало будь-яких підстав для ії оскарження. Окрім того, були відсутні будь-які інші виконавчі провадженні по виконанню рішення Богунського районного суду м. Житомира по справі № 295/4444/19, які б порушували майнові права Швець А.О.
При цьому, саме після повернення виконавчого листа в межах провадження № 60563276, виділення в окреме провадження № 61072768 про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження в межах виконання рішення суду по справі № 295/4444/19 приватним виконавцем Волковою Є.О. відбулося порушення прав позивача.
Апеляційний суд погоджується з доводами позивача, що у випадку повернення стягувачу виконавчого документа без виконання згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII та передачі в подальшому вказаного виконавчого документа на виконання до приватного виконавця відбувається подвійне стягнення з боржника, що призводить до порушення його майнових прав.
При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18.
Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 27 Закону України  № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.
Враховуючи те, що наразі виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/4444/19 проводиться приватним виконавцем Волковою Є.О., судова колегія вважає, що одночасне стягнення виконавчого збору державним виконавцем є безпідставним. А відтак, постанова від 24.01.2020 року ВП №61072768 про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.
Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 2102 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - скасувати.
Прийняти нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни про відкриття виконавчого провадження від 24.01.2020 року у виконавчому провадженні № 61072768.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) понесені судові витрати в сумі 2102 грн.                
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  14 квітня 2020 року.

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.