Ухвала
19 березня 2020 року
 
місто Київ
 
справа № 755/21188/15-ц
провадження № 61-25876св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року у складі судді Астахової О. О. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В., і за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року, у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також сарай, надбудову, погріб, туалет, ворота, огорожу, колодязь із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , із визнанням за відповідачем в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. В порядку поділу спільно набутого майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності: на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 ; на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , із сараєм, надбудовою, погребом, туалетом, колодязем, воротами, огорожею, що примикає до нього, та на Ѕ частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , із сараєм, надбудовою, погребом, туалетом, колодязем, воротами, огорожею, що примикає до нього. Визнано в порядку поділу спільно набутого майна подружжя за ОСОБА_3 право власності: на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 ; на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , із сараєм, надбудовою, погребом, туалетом, колодязем, воротами, огорожею, що примикає до нього. В іншій частині позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки, площею 0, 6115 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та розподілу судових витрат скасовано та постановлено в цій частині нове рішення такого змісту. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання земельної ділянки, площею 0, 6115 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя та виділення її у його власність в порядку поділу майна подружжя відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 526, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2 233, 00 грн. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року.
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просила скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року в частині, в якій залишено без змін рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року, та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року залишити без змін. Вирішити питання поділу судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року до закінчення касаційного провадження.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у травні 2018 року.
02 жовтня 2017 року надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у яких ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Також 02 жовтня 2017 року надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні касаційної скарги
25 липня 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача у справі ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_1 .
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, замінено позивача у справі із ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_2 , поновлено провадження у цій справі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційні скарги у справі, що переглядається, подані у серпні 2017 року, вони підлягають розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року, і за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 10 серпня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами на 01 квітня 2020 року.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному 
веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                              С. О. Погрібний

                                                                                                                        О. В. Ступак

                                                                                                                        В. В. Яремко