УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/3734/19
Провадження № 22-ц/4820/834/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2020 року (суддя Босюк В.А.) у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 лютого 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В порушення умов вказаного договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 31 серпня 2019 року допустила заборгованість у сумі 19952,12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 7277,20 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 11148,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 100 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 926,29 грн.
У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 19952,12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 7277,20 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 11148,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 100 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 926,29 грн.
       Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту за договором б/н від 22 лютого 2011 року в сумі 7277 грн. 20 коп., пені в сумі 100 грн., а всього 7377 грн. 20 коп. та 710 грн. 19 коп. судового збору. 
Не погоджуючись з таким рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом і ухвалити в цій частині нове рішення яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.
Вважає вказане рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, безпідставним, незаконним.
Посилається на те, що місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, допустивши грубе порушення норм цивільного права.
Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на наданий АТ КБ «ПриватБанк» доказ, а саме копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», особисто підписану відповідачем наданою позивачем до суду разом з Анкетою-заявою. Натомість цілком безпідставно вважав стягнення заборгованості за процентами та неустойкою необґрунтованим, оскільки вони ніби-то не встановлені умовами договору. 
Крім того, місцевий суд оскарженим рішенням не тільки призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а ще і наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та у цілому - порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. Суд ігнорує, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 22 лютого 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № б/н з ОСОБА_1 шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 9).
За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. 
Позивач є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копією витягу із Статуту АТ КБ «ПриватБанк», погодженого НБУ 11 червня 2018 року (а. с. 40-41).
У заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк долучив Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду», та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 10, 11-34).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 19952,12 грн., яка складається із 7277,20 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 11148,63 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 100 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 926,29 грн. штрафу (процентна складова) (а. с. 6-8).
Відмовляючи в задоволені позову про стягнення відсотків за користування кредитом суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, що Умови та Правила надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, розуміла позичальник ОСОБА_1 при укладенні договору та погодилася з ними.
Крім того, з наданого банком розрахунку вбачається, що банк змінював розмір відсоткових ставок поточної та простроченої заборгованості, відповідач після зміни (збільшення) відсоткової ставки з 1 квітня 2015 року періодично погашала кредит, тому суд не визнав цей розрахунок в частині нарахування відсотків вірним. 
З зазначеним висновком суду першої інстанції Хмельницький апеляційний суд погоджується з огляду на наступне. 
Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, в редакції чинній на час укладення договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 22 лютого 2011 року укладено договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 9000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 лютого 2011 року ОСОБА_1 надала згоду на те, що вказана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22 лютого 2011 року та інші матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач ознайомився та погодився саме з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких надані позивачем на обґрунтування своїх вимог, відтак вказані Умови та Правила не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, де зазначено, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Судом першої інстанції взято до уваги та досліджено надану позивачем копію довідки про умови кредитування від 22 лютого 2011 року, яка підписана відповідачем, відповідно до якої остання погодилася на базову відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць та розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, а також погодився на строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, згідно якого загальна пеня складається із сум двох видів пені, з яких одна пеня вираховується за формулою базова % ставка за договором/30 та нараховується за кожен день прострочення кредиту та інша пеня вираховується як 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць та нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше (а. с. 10).
Згідно даної довідки сторонами визначено розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а. с. 10).
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За розрахунком Банку станом на 31 серпня 2019 року у ОСОБА_1 перед Банком виникла заборгованість у розмірі 19952 грн. 12 коп., що складається із 7277 грн. 20 коп. - заборгованості за кредитом; 11148 грн. 63 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 100 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 926 грн. 29 коп. штрафу (процентна складова)
Як вбачається з матеріалів справи Банк, пред`являючи вимоги щодо погашення кредиту, просив, окрім заборгованості за тілом кредиту, також стягнути заборгованості по відсотках за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова).
Згідно наданого розрахунку заборгованості вбачається, що всупереч фактично погодженим між сторонами умовами сплати процентів в розмірі 3 % в місяць (36 % в рік) на залишок заборгованості, Банком з 1 квітня 2015 року змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами на 43,20 %, що не було погоджено сторонами, відтак відповідний розрахунок Банку заборгованості зі сплати відсотків, починаючи з 1 квітня 2015 року колегія суддів не може взяти до уваги на підтвердження вірного розміру заборгованості.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду апелянту-позивачу роз`яснено право надати розрахунок заборгованості відповідача відповідно до домовленостей викладених у заяві.
Апелянт зазначених розрахунків не надав.
Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів ОСОБА_1 , відповідач частково вносила кошти на повернення заборгованості. Від заборгованості по відсотках, залежить розмір пені, штрафів.
Без застосування спеціальних знань Хмельницький апеляційний суд позбавлений можливості провести належний розрахунок заборгованості відповідача (а. с. 6-8, 87-92). 
За таких обставин, доводи наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване рішення. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволдення.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 лютого 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 7 травня 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський 

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк