Постанова 
Іменем України
 
03 березня 2020 року      
                                                 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/4438/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д., 
за участю секретаря Ратушного А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області про призначення експертизи
 
від 22 січня 2020 року
 
в складі судді Оладько С.І. 
 
у справі №367/770/19 Ірпінського міського суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
 
про визнання договору купівлі-продажу недійсним та поділ майна подружжя,
                                  
                                                 В С Т А Н О В И В:
 
22 січня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про призначення у справі автотоварознавчої експертизи. 
 
В обгрунтування заяви посилалась на те, що предметом спору є транспортний засіб Honda Accord, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Звертаючись до суду із відзивом на позовну заяву відповідач надав звіт про оцінку спірного транспортного засобу від 06.03.2017, згідно якого ринкова вартість автомобіля становить 120 000,00 грн. 
 
Позивачка, посилаючись на те, що вартість автомобіля визначена у звіті від 06.03.2017 є заниженою, необ'єктивною та такою, що не відповідає дійсності, просила призначити у справі автотоварознавчу експертизу, на розгляд якої поставити питання: яка ринкова вартість транспортного засобу станом на 13.12.2019 та яка ринкова вартість транспортного засобу станом на 28.03.2017.
 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2020 року заяву задоволено та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення процесуального питання.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала суду про призначення експертизи є передчасною, оскільки суд відкрив провадження у справі, не врахувавши, що позивачем невірно та не в повному розмірі сплачено судовий збір за подання позовної заяви, а відтак повинен був залишити позов без розгляду у відповідності до вимог ст. 257 ЦПК України. До того ж суд також не врахував, що позивач повторно не з'являлася в судові засідання без поважних причин, що також є підставою для залишення позову без розгляду. Натомість суд призначив у справі експертизу.
Вказував, що ухвала суду про призначення експертизи є немотивованою, оскільки в обгрунтування ухвали суд послався лише на те, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання. В той же час суд не взяв до уваги звіт про вартість автомобіля, який міститься в матеріалах справи, не надав оцінки такому звіту, не приймаючи його до уваги.
Також вказував, що суд не врахував тієї обставини, що визначення вартості спірного автомобіля не повинно входити у предмет доказування, оскільки автомобіль продано за час перебування сторін у шлюбі. Отримані гроші від продажу автомобіля використовувалися в інтересах сім'ї, коли ще подружжя проживало разом. За таких обставин, на думку ОСОБА_1 , неможливо взагалі провести експертизу, оскільки відповідачі не є власниками спірного автомобіля, у зв`язку з чим відсутня фізична можливість надати автомобіль для проведення автотоварознавчої експертизи, а відтак і на поставлені питання експерт не зможе надати відповідь.
Крім того, посилався на те, що призначення судом у справі експертизи порушуються розумні строки розгляду справи. 
За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22.01.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач та відповідач ОСОБА_3 своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.
 
Позивач та відповідач ОСОБА_3 , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з'явилися в судове засідання, та їхніх представників.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника Скузь І.І., перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для повного встановлення обставин справи та вирішення спору необхідні спеціальні знання.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
Як закріплено у ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.
Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.
Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється статтями  103-113 ЦПК України, Законом  України  «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5).
Зокрема, в ч. 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з'ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування.
 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у справі є автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та договір купівлі-продажу від 28.03.2017, за яким спірний автомобіль відчужено.
 
Так, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просила: визнати недійсним Договір купівлі-продажу транспортного засобу Honda Accord, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , укладений 28.03.2017 між відповідачами; поділити спільне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом стягнення з останнього на користь позивачки вартості 2/3 частин автомобіля в розмірі 230 000,00 грн, залишивши автомобіль у користуванні ОСОБА_1 .
 
Таким чином, доведенню підлягає ринкова вартість автомобіля.
 
З матеріалів справи також вбачається, що відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та подав відзив, до якого долучив звіт №3788-0603 від 06.03.2017 про ринкову вартість автомобіля Honda Accord, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .
 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, призначаючи експертизу, не взяв до уваги долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву звіт про ринкову вартість автомобіля.
Положеннями статті 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.
В ч. 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, у звіті №3788-0603 від 06.03.2017 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного звіту не була передбачена нормами процесуального законодавства, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Саме така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.12.2019 по справі №522/1029/18, яка у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов'язковою до врахування судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність призначення у справі автотоварознавчої експертизи, оскільки для правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання.
 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що фізично неможливо провести автотоварознавчу експертизу та надати експертом відповідь на поставлені судом питання, у зв`язку з тим, що спірний автомобіль продано та відповідачі не є його власниками, оскільки у випадку відчуження майна одним із подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 по справі                     №127/7029/15-ц). 
 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відчуження спірного автомобіля не є підставою для скасування ухвали.
 
Доводи апеляційної скарги, що суд повинен був залишити позов без розгляду з тих підстав, що позивачем не в повному розмірі сплачено судовий збір, також не є підставою для скасування ухвали, оскільки питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення. Зокрема, у разі відмови в задоволенні позову суд стягує суму недоплаченого судового збору з позивача, а у разі задоволення - з відповідача.
 
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, що ухвала про призначення експертизи є передчасною, так як суд повинен був залишити позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання без поважних причин.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 28.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено засідання на 23 травня 2019 року (а.с. 39-40).
 
23 травня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 10.07.2019 (а.с. 48). При цьому, судову повістку позивачці про те, що засідання відбудеться 23.05.2019 позивачці вручено 06.06.2019, тобто після засідання (а.с. 52). Ухвалою суду від 10.07.2019 також відкладено розгляд справи на 09.09.2019. Докази належного повідомлення позивачки про судове засідання на 10.07.2019 в матеріалах справи відсутні. В судових засіданнях 09.09.2019 та 22.10.2019 позивачка приймала участь особисто або через представника              (а.с. 64, 70). 22.10.2019 судом відкладено розгляд справи на 13.11.2019 для повідомлення відповідачів (а.с. 70). 13.11.2019 справу знято з розгляду у зв'язку із зайнятістю судді у іншій справі. Розгляд справи відкладено на 13.12.2019. В судовому засіданні 13.12.2019 ОСОБА_2 особисто приймала участь, яке було відкладено за її клопотанням на 22.01.2020, в якому судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу.
 
Отже, доводи апеляційної скарги щодо наявності у суду правових підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивачки не знайшли свого підтвердження.
 
Крім того, вирішуючи процесуальне питання про призначення експертизи суд не з'ясовує обставин повторної неявки позивача в судове засідання. Під час вирішення питання про призначення експертизи суд керується параграфом 6 "Висновок експерта" Глави 5 Докази та доказування ЦПК України.
 
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що зупинення провадження у зв`язку з проведенням експертизи призводить до порушення розумних строків розгляду справи, оскільки провадження зупиняється на час проведення експертизи  та з дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.
 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання щодо призначення у справі експертизи судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
                                                       П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2020 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 04 березня 2020 року.

Головуючий                                                                                                         О.Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                      В.А. Кравець

                                                                                                                           Л.Д. Махлай