ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/3858/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,     
  
                    розглянувши в порядку письмового провадження  в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №160/3858/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Східне територіальне управління Військової служби правопорядку) Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування окремих пунктів наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                                ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (Східне територіальне управління Військової служби правопорядку) Міністерства оборони України, в якій просить (з урахуванням уточнень):
1) визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2019 року № 51 про накладення на прапорщика ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;
2) визнати протиправним та скасувати пункт 1 параграфа 1 наказу начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 21 березня 2019 року № 7-РС про звільнення прапорщика ОСОБА_1 , головного сержанта роти Військової служби правопорядку Східного територіального управління Військової служби правопорядку, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом: «д» (через службову невідповідність);
3) визнати протиправним та скасувати пункт 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 березня 2019 року № 65 про направлення прапорщика ОСОБА_1 , головного сержанта роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 21 березня 2019 року № 7-РС з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для зарахування на військовий облік до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпро та про виключення із списків особового складу частини, зняття з усіх видів забезпечення з 22 березня 2019 року;
4)зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 (начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку) поновити мене, ОСОБА_1 , на військовій службі на попередній або за моєю згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді;
5)зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 (начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку) одночасно з поновленням на військовій службі вирішити питання про виплату мені, ОСОБА_1 , матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку я не отримав внаслідок незаконного звільнення;
Позовні вимоги мотивовані тим, що він з 1 липня 2000 року проходив військову службу у Збройних Силах України, з 26 травня 2003 року проходив військову службу в підрозділах Військової служби правопорядку, з 12 жовтня 2016 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (Східне територіальне управління Військової служби правопорядку) Міністерства оборони України, на посаді головного сержанта роти Військової служби правопорядку, у військовому званні «прапорщик». Вказує, що добровільно вступив на військову службу за контрактом, брав безпосередню участь в антитерористичній операції в зоні проведення Операції об`єднаних сил (ООС) (раніше в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області (АТО)), має загальну календарну вислугу більше 18 років та пільгову вислугу більше 19 років в ЗС України, має контракт про проходження військової служби на п`ять років, до березня 2023 року, як військовослужбовець добросовісно виконує обов`язки військової служби та позитивно характеризувався по службі. Більш того, проходив навчання для сержантського складу при військових академіях в декількох країнах НАТО, де успішно складав іспити, отримав відповідні сертифікати, тобто являється вмотивованим військовослужбовцем, бажає проходити військову службу і в подальшому, використовуючи свої знання та досвід на користь Держави. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 5 жовтня 2017 року позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Позивач одружений та виховує малолітню дитину - доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що з 26 лютого 2019 року по 21 березня 2019 року знаходився на лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 (військовий госпіталь, м. Дніпро), де переніс складну хірургічну операцію, що підтверджується випискою із медичної картки від 21 березня 2019 року № 1399, в якій, зокрема, зазначено: « ОСОБА_1 01.03.2019 проведено операцію гемороїдектомії. На підставі статті 44 графи 2 Розкладу хвороб він потребує відпустки за станом здоров 'я на 30 календарних днів». Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 21 березня 2019 року № 920 зазначено, що 21 березня 2019 року прапорщику ОСОБА_1 було проведено медичний огляд військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 із встановленням діагнозу та постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, а саме: «Стан після операції гемороїдектомії (01.03.2019 року) з приводу хронічного комбінованого геморою. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 44 графи 2 Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів». Тобто, позивач вважає, що по 21 березня 2019 року включно він офіційно знаходився на лікуванні у військовому госпіталі, про що достеменно було відомо відповідачу і куди він був направлений саме відповідачем, а з 22 березня 2019 року відповідач повинен був надати йому відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів. Позивач вказує, що 22 березня 2019 року (п`ятниця) він вийшов на службу та приступив до виконання своїх службових обов`язків. Ним також було надано до військової частини НОМЕР_1 виписку із медичної картки від 21 березня 2019 року № 1399 та Довідку військово- лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 21 березня 2019 року № 920. Крім того, він звернувся із рапортом про надання відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів відповідно до наданих медичних документів. Однак, без будь-яких причин та пояснень, передбачена законодавством та підтверджена документально відпустка за станом здоров`я в цей день військовою частиною НОМЕР_1 надана не була. До 22.00 години цього дня позивач находився в своєму підрозділі і жодних документів відносно звільнення з військової служби надано не було. 23-24 березня 2019 року були вихідними днями, а 25 березня 2019 року позивач знову вийшов на службу та виніс на розгляд питання про надання відпустки за станом здоров`я. Натомість, йому були вручені документи про звільнення з військової служби. При цьому, позивач наголошує, що його вмовили поставити підпис в отриманні цих документів 22 березням 2019 року, оскільки, як повідомив йому відповідач, це впливає на розрахунок грошового забезпечення (нібито день наказу про звільнення повинний відповідати дню отримання наказу про звільнення). У цей день було видано наступні документи: витяг із наказу начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 19 березня 2019 року № 7-РС та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 березня 2019 року № 65. При цьому, витяг чи копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 березня 2019 року №51 надано не було, хоча на цей наказ є посилання у витягу із наказу начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 21 березня 2019 року № 7-РС. В цей же день позивач звернувся до відповідача із заявою про надання копії цього наказу військовою частиною НОМЕР_1 та відповідних акту та матеріалів службового розслідування, але відповідь не була надана. Відповідно з актом службового розслідування та матеріалами службового розслідування, на підставі яких було видано наказ від 19 березня 2019 року № 51 позивача не ознайомлювали, чим порушили його права, як особи, яка притягалася до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначив, що лише під час судового засідання 17.07.2019 р. отримав змогу вперше ознайомитися з копією наказу від 21 березня 2019 року № 7-РС. При цьому, відповідач 25 березня 2019 року запропонував позивачу розписатися на зворотному аркуші наказу від 19 березня 2019 року № 51, що позивач і зробив, без зазначення дати ознайомлення, що також є порушенням законодавства з боку відповідача. Таким чином, позивач вважає, що на час виключення його із списків особового складу частини відповідно до наказу від 22 березня 2019 року № 65 його не ознайомили з наказом від 19 березня 2019 року № 51 «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » з вини відповідача. Більш того, на думку позивача, призначене відповідно до цього наказу дисциплінарне покарання не відповідає за тяжкістю вчинених ним дій та є занадто суворим. Так, на день виключення позивача із списків особового складу частини (наказ від 22 березня 2019 року № 65, який фактично був доведений лише 25 березня 2019 року) відповідач не здійснив з ним розрахунки у повному обсязі а саме: відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не виплачена грошова компенсація за 8 (діб) невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік із розрахунку місячного грошового забезпечення та не виплачена надбавка за особливості проходження служби у розмірі 68,3% від посадового окладу з « 01» по « 22» березня 2019 року, а також не виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно, що підтверджується відповідним витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 березня 2019 року № 65, фактичним надходженням грошових коштів на банківську картку. Позивач зазначає, що він не давав своєї згоди на виключення із списків частини до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, а відповідач цієї згоди не питав, поставивши перед фактом звільнення 25 березня 2019 року, надавши саме в цей день відповідний наказ, що датований 22 березня 2019 року № 65. Як вказує позивач, про надання відповідачем витягу з наказу від 22 березня 2019 року № 65 саме 25 березня 2019 року і не виключення його із списків особового складу частини 22 березня 2019 року свідчить рапорт позивача командиру військової частини НОМЕР_1 від 22 березня 2019 року про те, що він приступив до виконання своїх службових обов`язків з 22 березня 2019 року, а отже станом на 22 березня 2019 року він звільнений не був та вказаного наказу про виключення зі списків особового складу частини не існувало. За таких обставин, з урахуванням уточнень позовної заяви, позивач вважає, що його було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та всупереч вимогам законодавства України звільнено з військової служби.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального та процесуального права.
          Сторони повідомлені про день розгляду апеляційної скарги.
          Судова кореспонденція направлена на адресу позивача, повернулась з позначкою вузла зв`язку: «закінчення терміну зберігання».
          Приписами статті 126 КАС України регулюється порядок вручення повісток, а саме її пунктом 11 визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
          Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішенням суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 12.10.2016 р. проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 (Східне територіальне управління Військової служби правопорядку) Міністерства оборони України, військове звання «прапорщик», на посаді головного сержанта роти Військової служби правопорядку, з 08.02.2019 р. на посаді вартового чергової зміни охорони та конвоювання №2 (військова частина НОМЕР_3 – військовий госпіталь).
За особисту недисциплінованість та низьку правову самосвідомість, що призвело до порушення вимог: статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок; статті 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині виконання спеціальних обов`язків під час перебування на бойовому чергуванні; статті 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому; статті 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині зобов`язання військовослужбовця піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб та утримуватися від шкідливих звичок; статті 98 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, в частині виконання бойового завдання з метою охорони осіб, яких тримають на гауптвахті; статті 169 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, в частині заборони залишення вартового приміщення без дозволу начальника варти; статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині що стосується бездоганного і неухильного додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України; статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в частині зобов`язання військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, зобов`язання військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; абзацу 3 статті 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» в частині зобов`язання військовослужбовця Служби правопорядку запобігати вчиненню і припиненню злочинів та інших правопорушень» у Збройних Силах України; абзацу 1 пункту 5 розділу 2 Інструкції з організації несення служби черговими змінами охорони і конвоювання підрозділів Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністерства оборони України від 22.01.2018 р. № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.02.2018 р. за №241/31693, в частині виконання основних функцій чергової зміни охорони і конвоювання, а також охорони затриманих військовослужбовців чатовим методом стеження, Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №51 від 19.03.2019 р. «Про результати службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 » (пункт 5) - на головного сержанта роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 , прапорщика ОСОБА_1 , в порядку вимог пункту «є» статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення, – звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Відповідно до п. 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі накладеного командиром військової частини НОМЕР_1 дисциплінарного стягнення за службовою невідповідністю (Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2019 р.) прапорщика ОСОБА_1 , головного сержанта Військової служби правопорядку Східного територіального управління Військової служби правопорядку, звільнено у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), про що винесено Наказ №7-РС від 21.03.2019 р. (пункт 1 параграфу 1).
Наказом (по стройовій частині) №65 від 22.03.2019 р. (пункт 4) визначено наступне:
-прапорщика ОСОБА_1 , головного сержанта роти Військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від « 21» березня 2019 року № 7-РС з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати такими, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Соборного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки міста Дніпра;
-з 22.03.2019 р. виключити із списків особового складу частини, зняти з усіх видів забезпечення;
-вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 18 років 8 місяців 21 день, пільгова 6 місяців;
-щомісячну грошову премію у розмірі 91% від посадового окладу не виплачувати, у зв`язку із накладеним дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність).
-виплатити надбавку за особливості проходження служби у розмірі 68,3% від посадового окладу з « 01» по « 22» березня 2019 року;
-щорічна основна відпустка за 2019 рік не надавалася, грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік отримав;
-відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 8 (вісім) діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2019 рік із розрахунку місячного грошового забезпечення;
-матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від « 07» червня 2018 року № 260, за 2019 рік не отримав;
-військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця не надавались;
-постійним або службовим житлом не забезпечувався;
В якості підстави зазначені: витяг із наказу начальника Східного територіального управління Військової служби правопорядку (по особовому складу) від « 21» березня 2019 року № 7-РС, рапорт прапорщика І.Махибороди (вх. №3205 від 22.03.2019 р.).
Не погоджуючись зі своїм звільненням за наслідками службового розслідування, виключення із особового складу військової частини та розрахунком при такому звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
          У розумінні  статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
          Згідно з частинами першої та другої статті  5  статті  2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовці, резервісти та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад; офіцерський склад, зокрема на старший офіцерський склад, до якого віднесено військове звання "майор".
          Частиною 1  статті 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є  Конституція України,  Закони України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
          Зокрема, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає  Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України"  (далі за текстом - Дисциплінарний статут), дія якого поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.
          У розумінні статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
          Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
          Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за  стан  дисципліни  у  військовому  з`єднанні,  частині (підрозділі),  закладі  та  установі відповідає командир. Інтереси захисту  Вітчизни  зобов`язують  командира  постійно  підтримувати військову дисципліну,  вимагати  її  додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти  рішення  щодо  необхідності   притягнення   винного   до відповідальності  залежно  від  обставин  скоєння  правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі  та  іншим  особам  збитків.
          Так, згідно з положеннями статей 11 та 12 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України", необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися  Конституції України  та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
          Відповідно до п. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
          Згідно п.п.83-86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
          Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
          Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
          Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
          Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
          Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони  України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.
          Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року  № 608 (далі - Порядок № 608).
          Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
          Згідно п. 1 розділу 5 Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
          Відповідно до п. 1 розділу 6 Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
          Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
          В силу приписів пункту 1.2 розділу 1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за №385/8984, службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
          Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання військовослужбовцем Збройних Сил України службової дисципліни має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення його до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування.
          З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , як військовослужбовцем під час проходження військової служби, підтверджено матеріалами службового розслідування та самим позивачем. 
          До того ж, процедурні порушення, про наявність яких вказано в обґрунтуванням позову та апеляційної скарги при звільненні та при проведенні розрахунку при звільненні, наявність факту вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 не спростовують, та з урахуванням попередніх дисциплінарних стягнень, накладених на позивача під час несення служби за 2019 р., на переконання суду, за скоєний проступку, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідає виду та характеру такого проступку.
          Доводи, викладені у апеляційній скарзі за змістом ідентичні до зазначених в позові, зазначених висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.
          Також, доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. 
          Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.
          Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
          Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,-

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року у справі №160/3858/19 - без змін.
                    Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов