Ухвала
21 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 554/5090/16-к
провадження № 51-1878ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Октябрського районного суду 
м. Полтави від 30 вересня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 
13 січня 2020 року щодо останнього,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до суду 
з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким, відповідно, внесено зміни до КПК і визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд, при цьому припинено діяльність Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду України.
Однак, захисник, усупереч вимог КПК, звернувся до суду касаційної інстанції 
з касаційною скаргою, яку адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.
Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .
Статтею 438 КПК визначено підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статями 412–414 КПК. Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
При обґрунтуванні незаконності судових рішень, захисник вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, а також не погоджується з оцінкою доказів, надаючи їм власну оцінку, що, відповідно до статей 433, 438 КПК, не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.
Крім того, захисник зазначає про недопустимість окремих доказів, на які посилався суд першої інстанції при прийнятті рішення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що, на переконання захисника перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зокрема, посилається на недопустимість висновків експертиз аудіо-  та відеозапису, однак не вказує підстав визнання доказів недопустимими, з огляду на положення статей 86 – 88 КПК, та не зазначає чи звертався він з відповідними клопотаннями про визнання таких доказів недопустимими та який результат розгляду цих клопотань.
Також, захисник зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам 
ст. 370 КПК, однак, не обґрунтовує у чому саме полягали порушення допущені цим судом, як вони вплинули на законність й обґрунтованість ухваленого ним судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом судових рішень щодо ОСОБА_5 , визначених ч. 1 ст. 438 КПК, та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.
Крім того, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідного обґрунтування зазначеним доводам захисник не наводить, а з тексту касаційної скарги не вбачається порушень ст. 413 КПК , які тягнуть за собою зміну чи скасування оскаржених судових рішень.
Відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування підстав, передбачених 
у ст. 438 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного  провадження.
Врахувавши вищенаведене, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5  залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 	   ОСОБА_2 	ОСОБА_3 	
Судді: